Postscriptum. 
Då denna del redan var fullt färdig och distributionen af densamma på¬ 
börjad, erhölls den glädjande underrättelsen, att de i företalet omnämnda, 
Linneanska originalbref innehållande och med III och IV betecknade volymerna, 
hvilka oaktadt långvarigt och ifrigt letande icke kunnat i Vetenskaps-akademiens 
bibliotek återfinnas, nu ändtligen där påträffats, inblandade i en samling mineralo¬ 
giska skrifter, där man icke haft ringaste anledning att söka desamma. Det 
befanns ock, att, såsom i företalet som en möjlighet påpekats, dessa volymer 
blifvit sönderdelade, så att brefven från hvarandra frigjorts. Vid närmare 
undersökning visade det sig ock, att del. III innehållit 95 till andra personer 
(Osbeck, Wahlbom, Clerck, P. J. Bergius m. fl.) stälda originalbref och trenne 
egentligen för Vetenskaps-akademien afsedda och därför i denna del (n. 194, 
371 och 375) intagna. Dessutom fanns ett originalbref till C. G. Tessin, af- 
skrifter af 6 bref (till Tessin och J. F. Dalman) och trenne smärre uppsatser 
(om j Regnum lapideum, Systema naturce och Klintebo Helso-brunn). Vol. IV 
hade däremot utgjorts uteslutande af 80 originalbref till Akademien och dess sekre¬ 
terare. Den å företalets sid. III rad. 6 lemnade uppgiften bör därför i öfverens- 
stämmelse härmed rättas. 
Vid noggrann jämförelse mellan originalbrefven och de efter afskrifter af 
B. Bergius och E. Ährling här meddelade har ett ej obetydligt antal olikheter 
anträffats, dock knappast någon af väsentligare art. De allra flesta gälla 
kommateringen, hvartill förklaringen är lätt funnen: i den brådska, hvarmed 
Linné vanligen skref sina bref, underlät han ofta att utsätta skiljetecknen, och 
afskrifvarne hafva då, för vinnande af behöflig tydlighet, ej sällan ansett sig 
böra ditsätta dylika. En annan grupp af olikheter bildas af små begynnelse- 
bokstäfver i stället för stora eller tvärtom stora i stället för små. Vidare 
hafva en del sammansatta ord, hvilka Linné skrifvit som tvenne (t. ex. hwar på , 
där äst , här jemte , rese beskrifning, erchie biskop o. s. v.), af afskrifvarne 
förenats till ett. Att här fullständigt uppräkna allt dylikt, har ansetts öfver- 
flödigt, och detsamma gäller ock om en hel del rena afvikelser i ortografiskt 
afseende, såsom det, och, at, til , haft, hos, efter , allt, hielpa, längta, 
matematik, kunnog , äljest m. m., där Linné skrifvit dett , ock, att, till , hafft, 
hoos, ejfter, alt, hiälpa, längtta, matthematik, kunog, älliest o. s. v. Detta 
tillvägagående är så mycket mera berättigadt, som han själf vid dylikt fäste 
så litet afseende, att han i olika — någon gång t. o. m. i samma — bref 
använde de olika stafningssätten. Däremot hafva skäl ansetts förefinnas att 
meddela följande olikheter mellan originalen och de i det föregående tryckta 
afskrifterna: 
Linnés brefvexling II. 
