Diallag obsahuje vrostlé sloupky apatitu, okrouhlá až protáhlá zrnka 
rudní (ilmenit a magnetit), jemné jehlice rutilu, tu a tam pak lupének 
biotitu, vyloučivší se z magmatu před pyroxeny. Místy lze pozorovati 
v diallagu dutinky nepravidelného tvaru, vyplněné křemenem a biotitem. 
Jedná se tu zřejmě o průřez vnikajícího a křemenem doprovázeného 
biotitu do pyroxenu jak o tom byla dříve řeč. 
Jako hypersthen, i diallag tvoří též velké množství malých, částečně 
dokonale idiomorfních individuí, dosahujících délky nejvýše 0 05 tnm) 
tato drobná individua j sou uzavřena hlavně v živcových zrnech a představuj í 
nám opět malá krystalační jádra, jež se však nezveličovala. 
Plagioklas vyskytuje se v podobě zrn,, omezených idiomorfně vůči 
orthoklasu (zvi. v pásmu PM, méně v pásmu svislém), allotriomorfně 
vůči biotitu a pyroxenu. Jeho průřezy jsou v čerstvých vzorcích horniny 
Zachovalejší průřezů orthoklasových; i ve výbrusech, v nichž orthoklasy 
jsou značně zakaleny pokročilým větráním, bývá plagioklas čirý, s ne¬ 
patrnými známkami rozkladu. Plagioklasu jest daleko méně nežli 
orthoklasu. 
Velikost zrn plagioklasových kolísá obyčejně mezi 0*2—0-6 mm 
délky a 01—0*2 mm šířky. Zrna dosahující 1 až i více mm délky a pří¬ 
slušné k nim šířky jsou výjimkou. 
Povaha plagioklasů určena byla v praeparatech práškových dle 
lomu a zhášení na lupéncích štěpných, jednak ve výbrusech dle lomu oproti 
křemeni a dle vlastností ve světle konvergentním. Plagioklasy náležejí 
hlavně řadě andesinové, s lomem o málo jen vyšším nežli 1-547 (hřebíč- 
kový olej), nižším však nežli 1-559 (směs oleje anýzového a skořicového). 
U všech plagioklasů jest však lom vyšší nežli lom kanadského balsamu. 
Některá zrna náležejí kyselejším členům řady, blížíce se řadě oligoklasové: 
Ab# An js (zhášení na M 4°, úchylka rhombického řezu 1-5°, s h =2-67), 
jiná andesitům basičtějším Ab m An i0 (zhášení na M 7-5°, úchylka rh. 
řezu 1°), Ab^An*. Méně hojná jsou zrna, náležející kyselejším členům 
řady labradovitové (blízká Ab^ An& se zhášením 21° na M a úchylkou rh. 
řezu 6 5°) neb opět členům řady oligoklasové 
Dvojčatení jest hojné dle zákona albitového; lamely jsou u některých 
zrn úzké, u jiných značně široké, snad dle chemického složení dotyčných 
plagioklasů, 20 ) vždy pak četné. Lamely dle zákona periklinového jsou 
často přítomny, skoro vždy však nečetné. Ta a tam zjištěna mezi lamelami 
dle zákona albitového též lamela dle zákona karlovarského Na P dotyč¬ 
ného lupénku (zhášení 2°) zháší lamela taková 10°, což poukazuje na andesm 
Ab & An^. Na řezech, vedených ve výbrusech kolmo k jedné z optických 
os resp. kolmo k ostré střednici lze zjistiti ráz jednak + (andesin a labra¬ 
dorit), jednak (daleko řidčeji) — (oligoklas). 
10) H. Rosenbusch, Mikroskopische Physiographie 1905. I. 2. 334. 
IV. 
