22 
v nichž skupina jedinců říznuta jest kolmo k ose optické, lze zjistiti posi¬ 
tivní ráz dvoj lomu. Lom vláknitého nerostu jest značně vyšší nežli amfi¬ 
bolu, dvoj lom rovněž vysoký. Pravděpodobně náležejí vláknitě-radialn£| 
útvary pyroxenu, jenž vykrystaloval kol sloupků apatitových; tím, že 
byl aggregát ten lupénkem biotitu skoro úplně uzavřen, byl uchráněn 
též před proměnou v amfibol, jíž ostatní pyroxeny podlehly. 
Mezi Třemesnou a MezdříČem, v údolí potůčku vlásenického nalezeny 
byly balvany syenitu, bohatšího křemenem nežli táborský. To platí zvláště 
o hrubozmnější odrůdě, jejíž plástvičky biotitu dosahují až přes 5 mm 
v průměru, živcová zrna pak až 4—5 mm délky; možno ji nazvati kře- 
mitým syenitem biotito-pyroxenickým. 
Jemnozmnější facies horniny, j ež spolu se vyškrtá, má o něco drobněj ší 
zrno, nežli vzorky od papírny u Tábora. V ní nalezeny byly velmi pěkné 
příklady resorpce pyroxenu mladším biotitem (tab. obr. 5.). _ j 
Opětovně nalezeny byly sloupečky hypersthenu, jež obrůstalo jed¬ 
notné zrno jednoklonného pyroxenu. 
Syenit od Bálkovy Lhoty (z lomu asi 5 min. na východ od obce) jest 
značně hrubozinný, zvláště bohatý orthoklasem. Biotitu i pyroxenu jest 
méně, nežli v syenitu u Tábora. Orthoklas tvoří zrna az 5 mm dlouhá a 
2-5 mm silná; plagioklasu jest málo. V jednom zrnu orthoklasu nalezen 
byl protáhle šestiboký průřez nerostu toliko uprostřed spoře prosvítajícího 
barvou červenohnědou, velmi vysokého lomu; delší jeho průměr měřil 
0-24 mm, kratší 0-17 mm. Pravděpodobně náleží průřez ten slídě ilmenitové. 
Ilmenitu snad náleží též četná drobná zrnka rudní hexagonalního obrysu, 
dosahující v průměru 0*01-0-05 mm. 
Syenit od Padařova (zlomu, ležícího na j. od vsi) podobá se značně 
typickému syenitu od Tábora. Mikroskopicky jej vyznačuje dokonale 
rovnoběžná stavba, která poukazuje na primární uspořádám součástí jich 
protažením do jedné roviny, mikroskopicky pak nepřítomnost mladšího 
biotitu, ve vějířovité aggregáty se kupícího. 
Syenit od Drahnětic (z lomu, ležícího v úhlu mezi silnicí jistebnicko- 
opařanskou a odbočkou k Padařovu) liší se od syenitu táborského úbytkem 
hypersthenu a nedostatkem mladšího biotitu vějířovitého; též jehlic ruti- 
lových jest méně. Pyroxen — skoro j en diallag — mění se od kraj ů v amfibol. 
Též drahnětický syenit jeví stopy rovnoběžné stavby, způsobené 
asi již za tuhnutí účinkujícím tlakem; nasvědčuje tomu undulosní zhášení 
zrn orthoklasu a křemene. 
Přechodní hornina od Radkova. 
Na sz. od Radkova při cestě jižně od cd 599 nalézají se mělké lomy 
na horninu barvy v celku modrošedé, prostouplou četnými žilami apliticko- 
pegmatitickými. 
IV. 
