přešel toliko Vanino-Treubertův, jenž dle nejnovějších pokusů Hart- 
wagnerových, podniknutých na podnět V a n i n ů v (Z. f. analyt. 
Ch. 52 1913, 17), jen tenkráte probíhá kvantitativně, jsou-li roztoky 
koncentrované a obě činidla formaldehyd i louh ve značném přebytku.^ 
Methodou Brunckovou nedostává se však čistý kov, nýbrž bývá zne¬ 
čištěn trochou simíku vizmutového. 
Oba obvyklé nyní redukční způsoby Roseův a Vanino- 
Treubertův nejsou však bezvadné. Již sám Rose upozornil, že při 
jeho methodě může zrnko kovové býti znečištěno střípky glasury, neboť 
tyglíky se při tavení dosti naleptávají. Nelze tu tedy prostě regulus vážiti 
na hodinkovém skle (viz Friedheim), nýbrž postupovati ják sám 
Rose udává, totiž regulus vážiti v témž tyglíku, v němž bylo taveno a jenž 
před operací byl zvážen, anebo zrnka kovová zachytiti na filtru sušeném 
při 100° a zváženém s tyglíkem k tavení určeným, načež po tavení vše 
znovu zváženo i s promytými zrnky (dle Treadwella). Způsoby ty před¬ 
pokládají, že z glasury nedostane Se ničeho do filtrátu. Nebo zvážený kov 
se rozpustí v kyselině dusičné a propláchnuté střípky se zváží zpět. T. 
Moser (Z. f. analyt. Ch. 45 1906, 20. a Die Bestimmungsmethoderi 
des Wismuths etc. ve sbírce Die chem. Analyse svazek X 1909) vytýká 
JRoseově způsobu, že nedostávají se vždy jen zrnka kovová, nýbrž též 
prášek kovový, o čemž ostatně se zmiňuje ve své učebnici též Rose sám 
(H. Rose—R. Finkener, Handbuch der analyt. Chemie II. svazek, 6. vyd. 
1871, str. 164). Methoda Vanino-Treubertova je kompensační; šedý, houbo¬ 
vitý kov dle L. M o s e r a (1. c. str. 41) obsahuje jednak trochu kysličníku, 
jednak jest něco vizmutu ve filtrátu. Treadwell (Handb. d. analyt. Chemie 
II. sv. 6. vyd, str. 151) připisuje vyšší výsledky, způsobem tímto nabyté, 
adsorbovanému alkali a navrhuje proto vyloučený vizmut rozpustiti 
v kyselině dusičné a roztok srážeti uhličitanem ammonatým. 
Jak vidět není tedy ani jeden z obvyklých způsobů redukčních 
bezvadný. 
Šlo nám proto o to, abychom vyhledali takový způsob redukce, 
který by byl prost vad method výše uvedených a poskytoval kovový 
vizmut úplně čistý. Za redukovadla sloučenin vizmutových užili jsme 
a prostudovali působení hydrosiřičitanu sodnatého, kyseliny fosfornaté 
a fosfomatanu, kyseliny fosforové, hydrazinchlorhydrátu a sulfátu, jakož 
i hydrazinhydrátu. Činidly těmito účinkovali jsme pokud to jich povaha 
dovolovala tuhými neb kapalnými na tuhou sloučeninu vizmutu za vyšší 
teploty anebo ve vodném, kyselém nebo alkalickém prostředí za obyčejného 
tlaku nebo vyššího, nebylo-li způsobu toho dosud jinými autory užito. 
Nalezli jsme jak vysvítá z pokusů níže uvedených, že dostává se tavením 
kysličníku vizmutového s hydrosiřičitanem (z velké částí) simík vizmu- 
tový. K podobnému výsledku dospělo se při tavení téže sloučeniny vizmu- 
tové s hydrazinsulfátem. Kyselina fosfornatá v alkalickém prostředí za 
