aemie Příslušné poloviny jazyka. Postupovalo-li se však elektrodami po 
nervu směrem ku jazyku, dostavila se často anaemie. Dráždilo-li se déle, 
vznikalo znovu překrvení. 
Výsledky těchto pokusů lze vyložiti tím, že 1. v hypoglossu jsou 
přítomna vlákna cévy rozšiřující, dále, 2. že degenerace těchto vláken po¬ 
stupuje pomaleji' než degenerace vláken cévy zúžujících a konečně, 3. že 
při déle trvajícím dráždění konstriktoři dříve ochabnou než dilatatoři. 
Při dalších experimentech protínal jsem nervus glossopharyngeus. 
Po uplynutí tří i více dnů podvázal a proťal jsem hypoglossus téže strany 
a dráždil elektricky ihned periferní jeho konec. 
Dráždění toto vyvolalo ve všech případech silné překrvení příslušné 
polovice jazyka. 
Výsledky tyto nasvědčují tomu, že během několika dnů po protětí 
glossopharyngeu nabývají vlákna vasodilatatorická v nervu hypoglossu 
převahy nad vlákny vasokontriktorickými, v témže nervu se nacházejí¬ 
cími, a dále je patrno, že při svrchu vytčeném uspořádání pokusu daly 
se dokázati v hypoglossu vasodilatatory ve všech případech . 
U jedné žáby, kteréž jsem proťal oba nervy na straně jedné a na 
druhé straně jen n. glossopharyngeus a teprve měsíc na to proťal a ihned 
dráždil zbylý hypoglossus, vystoupila veliká nadkrevnost celého jazyka. 
Pozorování to dá se vyložiti jen tak, že zachovaný hypoglossus zásoboval 
vasodilatatorickými vlákny celý jazyk. 
Zbývalo ještě prostudovati, zda v n. glossopharyngeu jsou zase na¬ 
opak vedle T r z a s k o u-C hrzonszewskim dokázaných dila- 
tatorů — i vlákna cévy zúžující. Ve prospěch tohoto mínění svědčí pozoro¬ 
vání prof. dra V e 1 i c h a, dle něhož Chrzonszewskim pozorovaná homo- 
laterální hyperaemie, po protětí hypoglossu na jedné straně se dostavující, 
často již za 24 hodin úplně pomíjí, když však současně se hypoglossem 
i glossopharyngeus protne, jde takto způsobená hyperaemie zpět daleko 
volněji a zůstává intensivní po několik dnů. 
Přesvědčil jsem se několika pokusy o pravidelnosti tohoto zjevu, 
který dá se vyložiti tak, že konstriktorická vlákna zachovaného glosso¬ 
pharyngeu přejímají brzy funkci zrušených vláken v hypoglossu. Když 
však jsou oba nervy proťaty, trvá to delší dobu, než periferní apparáty 
vasokonstriktorické zmohutní do té míry, že hyperaemii zabrániti mohou. 
Ve prospěch existence vasokonstriktorických vláken v glossopharyn¬ 
geu mluví též souhlasné výsledky několika pokusů, jimiž jsem seznal, že 
dráždění čerstvě proťatého n. glossopharyngeu u žab, jímž nejméně tři dny 
před tím proťat byl na téže straně n. hypoglossus, nemělo ani v jediném 
případě tak silného překrvení příslušné poloviny jazyka v zápětí, jako 
dráždí-li se glossopharyngeus u žab, jichž hypoglossus teprve současně 
s glossopharyngeem byl proťat. 
