24 
vznikl. Jak výše podotčeno, byl to asi z velkého dílu hypersthen; pro do¬ 
mněnku tu mluví též zkušenost získaná na syenitu táborském, že zrna 
hypersthenová jsou vesměs v amfibol změněna, kdy diallag jest ještě 
v hojných zbytcích přítomen. 
Též diallag vykazuje proměnu v amfibol. Přeměna počíná od krajů, 
v mnohých pak průřezech zasáhá již hluboko do zrna. Amfibolové aggregáty 
jsou provázeny množstvím drobných lupénků biotitických. ě. 
Barva amfibolových zrn uvnitř aggregátu jest bledě zelená, podobná 
aktinolitu ze syenitu táborského; na krajích však četných aggregátů 
pozorována byla zrna sytěji zbarvená, jež mají v obyčejném světle barvu 
modrozelenou a silný pleochroismus mezi barvou zelenavě modrou (dle 
směru blízkého ose č) a žlutozelenou až zelenožlutou (dle směru skoro 
kolmého k č). Obojí však amfibol, bledězelený i modrozelený, náleží 
k amfibolům obecným, an světelný lom jich jest v některých posicích 
o něco nižší, v jiných o něco vyšší nežli lom acetylentetrabromidu. (1-641). 
Zcela podobné aggregáty dvojího amfibolu známy jsou i ze žuly 
středočeského massivu žulového; zbytky pyroxenových zrn, jež v nich 
nalézáme, dosvědčují, že aggregáty vznikly jich přeměnou. 36 ) 
Z okolnosti, že přeměnou pyroxenu vznikají amfiboly obsahující 
dosti sesquioxydů, lze souditi, bud že pyroxeny ty samy jsou dosti bohatý 
kovy troj mocnými, nebo, že přeměna byla magmatická, magma pak 
účinkovalo chemicky, poskytnuvši prvky dotyčné. Poslednější eventualita 
jest pravděpodobnější, neboť vnější, temněji zbarvená zóna zrnek amfi¬ 
bolových v aggregátech dokazuje, že během proměny pyroxenu v amfibol 
měnilo se chemické složení tohoto. Zjev řečený jest vysvětlitelný jen tehdy, 
předpokládáme-li spolupůsobení magmatu, jehož složení a tedy i chemické 
působení se během krystalisace měnilo. 
Plagioklasu jest více, nežli v táborském syenitu. Lom jeho jest o něco 
mžší, tu a tam o malinko vyšší nežli střední lom křemene. Tvoří tabulky 
(Ue M (0») asi isometrické, až 2—3 mm veliké a 1 mm silné; nejčastější 
jich velikost jest kolem 0 5 mm. Zdvojčatění plagioklasových zrn děje 
se hlavně dle zákona albitového, též však současně dle zákona periklino- 
vého. Zajímavo jest, že lamelování živců neprochází celým zrnem, nýbrž se 
před jeho ukončením vy klínuje, nebo vyvinuto jest toliko na jednom cípu 
zrna, v ostatku však chybí. Tento zjev nebyl nikdy pozorován u tábor¬ 
ského syenitu, za to však shledáme se s ním v typickém vývoji u grano- 
diontu od Dehetníku. Omezení plagioklasu jest na řezech dle M (0®) 
obyčejně allotriomorfní, na příčných řezech oproti křemeni a orthoklasu 
zhusta dosti idiomoríní. Dle optických vlastností náleží řadě oligoklas- 
andesinové. Dosti hojně srůstá plagioklas s křemenem v útvary myr- 
mekitické. 3 
**) Na př. v žale od Žampachu i 
nauk 1901, č. 30. str. 21.) 
Jílového. (V. R o s i c k ý. Věstník Kr. č. sp. 
