Orthoklas tvoří zrna často velmi značných rozměrů, více méně iso- 
metrická až tabulovitá dle M (0<»), hojně zdvojčatělá dle zákona karlo¬ 
varského. Rozměry jsou obyčejně 1—1-5 mm; dosahují však až i 5 mm 
délky a 2 mm šířky. Hranice zrn vůči ostatním součástem jsou nerovné. 
Uzavírá zrnka plagioklasu až 0-5 mm dlouhá a 0*25 mm široká, a zrnka 
křemene as kolem 0-25 mm dlouhá; uzavřeniny ty jsou idiomorfní. Albi- 
tické vřetenité vrostlice jsou, podobně jako v přechodní hornině od Rad¬ 
kova, nahromaděny nestejnoměrně v partiích orthoklasových zra, celkem 
však v množství daleko menším, nežli v syenitu táborském. Jehlice rutilové 
v granodioritu dehetnickém nebyly pozorovány. 
Odkrytý výbrus leptán byl HF a na to barven anilinovou modří; 
plagioklasové průřezy zbarvily se modře, kdežto orthoklasové zůstaly 
netknutými. Množství obou druhů živců jest asi stejné. 
Křemen jest z největšího dílu allotriomorfní, nej mladší vyloučeninou. 
Jest daleko hojnější, nežli v syenitu táborském. 
Titanit tvoří jednotlivá Či ve skupinky shluklá zrnka obyč. ca 0-1 mm 
veliká (zř. až 0-2 mm) obrysů z největšího dílu aUotriomorfních. Pleochro- 
ismus zrnek jest zřetelný mezi barvou narůžovělé žlutou a růžově hnědavou, 
lom i dvoljom vysoký. 
Apatit tvoří tyčinkovité krystaly zcela podobné, jako v táborském 
syenitu. 
Ruda jest zastoupena nečetnými zrny idiomorfně omezeného pyritu. 
Temné, basičtější šmouhy, jež u granodioritu se vyškytají, podobají 
se jakostí svých součástek zcela vlastní hornině; hlavní rozdíl spočívá 
ve větším množství součástí temných oproti světlým. 
Nutno zmíniti se o poměru dvou nejstarších součástí podstatných, 
biotitu a pyroxenu. Nalezena opětovně zrna pyroxenu, mající vůči lu- 
pénkům biotitickým omezení idiomorfní a naopak taková, jež lupénky 
biotitu v sobě uzavírala. Lze z toho souditi, že jest biotit (podobně, jako 
v přechodní radkovské hornině) sice starší, že však na konci jeho periody 
počal již krystalovati pyroxen. 
O silném tlaku, jenž panoval během krystalisace horniny i po ní, 
svědčí uspořádání součástí do proužků nerovných, místy zhruba rovno¬ 
běžných, jakož i hojné deformace součástí: ohnutí lamel plagioklasových, 
undulosní zhášení, sekundární lamely plagioklasů, zprohýbané lupénky 
slídy, kataklase součástí světlých i temných. 
Kdežto jižní úbočí vrchu Bukovce (có 657. jz. od Borotína) skládá 
se z porfyrovitého granititu prostředního zrna (součásti podstatné: biotit, 
orthoklas, kyselý plagioklas, křemen; nepodstatné: apatit, granát), obje¬ 
vuje se na jeho vrcholi hornina, jež upomíná makroskopicky i mikrosko¬ 
picky na granodiorit z úbočí Dehetníku; od tohoto liší se větší zachova- 
lostí součástí — zvláště zrn pyroxenových jest více. Podstatné součásti 
IV. 
