Dále pak: 
SAIF = 22-46 : 3-24 : 4-30 
AlCAlk = 14-24 : 6-03 : 9-73 
NK = 4-66, MC - 6-35. 
Jádra Rosenbuschova dokazují, že hornina dehetnická stojí 
na rozhraní mezi horninami žulového a dioritického rázu. Na prvé upo- 
míná značně vysoká hodnota jádra I. alkalického, kdežto jádro II. 
anorthitové, a III. metasilikátové jest vyšší nežli u žul tomu zpravidla 
bývá. Veličiny ty při bližují naši horninu křemitým dioritům, s nimiž má 
ona své V. jádro (Si) společné. 47 ) 
Dle koefficientu kyselosti a náleží hornina dehetnická mezi „acidity" 
Loevinso n-L e s s i n g a, dle poměru R 2 0 : RO pak do oddělení 
magmatu granodioritického, do něhož náleží též křemité (grano-)diority. 
K témuž výsledku konečně dospějeme, postupujeme-li diskussí 
Osannovou. Vzorec horniny vykazuje značné podobnosti se vzorcem 
křemitého dioritu (granodioritu) z Butte, jenž zní: s 99 . 9 a B c 9 . 6 f n . 6 
w 7 . 8 . Jak zřejmo, kloní se hornina naše více ku granitům, majíc vyšší 
o něco a, nižší však c a n. 
Veličiny SAIF, AlCAlh i MC dehetnické horniny blíží se velmi 
značně hodnotám těchže veličin křemito-slídnatého dioritu z Hurricane 
ridge, 48 ) pro nějž platí: 
SAIF = Ž2-5 : 3-5 : 4; AlCAlk = 14 : 6 : 10. 
NK — 6-2, MC = 5-2; rozdíl v chemickém složení obou hornin 
spočívá tedy jen v NK, jež u křemitého dioritu (Hurricane ridge) jest vyšší, 
nežli u horniny z Dehetníku, t. j. ona hornina jest bohatší albitickou mole¬ 
kulou nežli tato. Silná analogie obou hornin vysvítá i z procentních Čísel 
chemické analysy, jak patrno z těchto dat, platících zmíněnému severo¬ 
americkému dioritu: 49 ) SiO a 63-97, A1 2 0 3 15-78, CaO 3-71, MgO 2-84; 
odchylná data jsou: Fe 2 0 3 2-35, FeO 1-87, K 2 0 4-01, Na^O 4-36. 
Svoji žulovitou povahu prozrazuje dehetnická hornina opět převahou 
K nad Na. Z toho soudím, že nejvýhodnějším názvem pro horninu tu 
jest „granodiorit". 
Uvážíme-li těsnou geologickou souvislost syenitu táborského a grano¬ 
dioritu od Dehetníku se žulou středočeského massivu i se žilami apliticko- 
pegmatitickými, prorážejícími v přečetných žilách (hlavně) syenitem, 
srovnáme-li dále jádra jejich, nalézáme následující vztahy vzájemné: 
47 ) Jádro toto obnáší na př. u banátitu 16-5%, u křem. dioritu z Piemontu 
176%. 
«) A. Ossam, 1. c., str. 124 č. 211. 
* 9 ) A. O s a n n, Beitráge zuř chemischen Petrographie, II. T. 1905, str. 48, 
č. anal. 480. 
IV. 
