apatitu. Tyto uzavřeniny snad možno považovati za produkt assimilace 
cizích, asi sedimentárních úlomků magmatem syenitickým. Zajímavé 
jsou nápadně silné pleochroické dvůrky zvláště kolem zrnek titanitových 
v amfibolu. 
8. Z. od Dobré Vody vystupuje biotitem chudá, hypersthenem však 
bohatá facies syenitu. Rutil vyskytuje se v ní jednak v podobě útlých 
jehlic, jednak i sloupkovitých krystalků. 
Dále vytčeny hlavní charaktery vzorků syenitu z těchto míst: z lomu 
mezi Makovém a Třemešnou; z údolí potůčka Vlásenického (mezi Tře- 
mešnou a Mezdříčem; syenit jest křemenem bohatší nežli týž od Tábora); 
z lomu u Bálkovy Lhoty; z lomu od Padařova (syenit jest stavby rovno¬ 
běžné ; mladšího biotitu, tvořícího vějířovité aggregáty, tu není); z lomu 
od Drahnětic (syenit nemá rovněž mladšího biotitu, pyroxen jest skoro vý¬ 
hradně diallag). 
9. U Radkova vystupuje hornina, stojící na přechodu mezi tábor¬ 
ským syenitem a granodioritem od Dehetníku; tomuto se blíží již svým 
vzhledem makroskopickým. Na rozdíl od syenitu táborského jest biotit 
horniny té zřídka kdy rostitých okrajů, netvoří pak mladších, vějířovitých 
aggrégátů. Hypersthenu jest velmi málo oproti diallagu (snad z něho 
hlavně tvořil se amfibol). Amfibolové aggregáty, obsahující i dosti šupin 
biotitu, jsou na okrajích tvořeny sytěji zeleným amfibolem nežli uprostřed. 
Amfibol náleží vesměs řadě amfibolů obecných. Pravděpodobně jedná se 
o magmatickou přeměnu pyroxenů, při níž magma působilo chemicky. 
Ve shodě s granodioritem od Dehetníku má hornina více plagioklasu a 
křemene, nežli táborský syenit; plagioklas má podobné zvláštnosti v lame¬ 
lování, jako v granodioritu. Albitové vrostlice v orthoklasech a jehličky 
rutilové byly zastiženy v hornině radkovské v množství daleko menším, 
nežli u syenitu táborského. Nejstarší podstatnou součástí horniny jest 
biotit, podobně jako jest tomu u granodioritu dehetnického; sled součástí 
se tedy liší od sledu v syenitu táborském. 
10. Granodiorit od vrchu Dehetníku (jz od Borotína) skládá se 
z biotitu, diopsidu, amfibolu, plagioklasu, orthoklasu, křemene. Vedlejší 
součásti jsou: ruda, apatit. Druhotně vzniká chlorit a titanit. Basičtější 
šmouhy liší se od vlastní horniny větším množstvím temných součástí. 
Biotit není nikdy resorpcí porušen, aniž jeví okraje rostité; též nebyly 
pozorovány vějířovité aggregáty mladšího biotitu. Diopsid mění se v amfi¬ 
bol obecný. Zvláště zajímavé jsou abnormálně vyvinuté lamely dvojčatné 
u plagioklasů, jež, zdá se, jsou v příčinné souvislosti s trhlinami zrny prochá¬ 
zejícími a tudíž i s tlakem, jenž trhliny ony způsobil. Plagioklas náleží 
řadě oligoklasové a andesinové. Orthoklas obsahuje něco vřetenitých 
vrostlic albitových. Jehlic rutilových není v hornině. Sledem součástí 
svých podobá se granodiorit přechodní hornině od Radkova.—Zcela po- 
podobná hornina nalezena byla na vrcholí Bukovce [cd 657). Zvláště zají¬ 
mavou plastickou deformaci jeví plagioklas. 
IV. 
