kem ostnitých chloupků 5—7 jsou zvláště dlouhé počtem. Zevní pochvy pře- ! 
čnívají konec genitálního článku a nedosahují konce článku análního; jsou 
vzadu utnuté zaokrouhlené, u base šupinovitě, v distální polovině jemně 
podél vrásčitě načítané. Zevní kladélko : lišta s lišténkou jdou středem těla 
ku hornímu okraji konce; nadliští jest jemně kosoctverečkované, podliští 
beránkovitě načrtané; konec mírně nahoru prohnut, s dlouhým' zejkem 
na dolní straně, 0-03 mm dlouhým. Vnitřní kladélko jest krátce trojúhel¬ 
níkovitě sekáčkovité, s pupíčkem, lištou na dolením okraji a zaobleným 
konečkem. Zbarvení obou konečných článků zcela Černé. 
Velikost 3‘30 mm, měřeno ku konci složených křídel. 
Výživná rostlina: Pyrus communis L. 
Způsob života : přezimuje, 20. X. 1895. jsem našel celý shluk jedinců 
pohromadě v dutině pod korou hrušky, na které se byli vyvinuli; poněvadž 
tehdy panovaly již ranní mrazy, jest pravděpodobno, že se takto hotovili 
ku přezimování; z jara klade vajíčka na mladé výhonky, larvy sedí rozptý¬ 
leně v páždí mladých listů a na pupéncích letorostů; dospělý hmyz objevuje 
se v Dolních Rakousích dle Loe w-a v VI a VII, u nás a severněji (Flor) 
VIII a IX; r. 1904, jsem sbíral právě vylíhlé dospělce opouštějící exuvii 
dne 9. IX. v Heřmanicích, České Slezsko; jedinci 19. IX. téhož roku tamtéž 
sbíraní byli už nadobro vybarveni a shodovali se v barvě s jedinci přezimo-* 
vavšími, sbíranými následujícího jara. 
Larvy : popsal a zobrazil již DeGeer r. 1773. 
Početnost: v Čechách a Českém Slezsku dle mých mnohaletých zkuše¬ 
ností pravidelně každoročně všude hojná ; dle literárních záznamů jinde 
pořídku. 
Zeměpisné rozšíření: Čechy, Rakousko, Uhry, Německo, Francie, 
Rusko (severní a střední, Finsko). 
Poznámka. Popis můj sdělán byl dle jedinců sbíraných na planých 
hruškách v Michálkovicích, České Slezsko. Vzhledem k differenciálné 
diagnose viz Ps. pyrarboris Sulc 1910. 
Literatura a synonymie. 
pyri (Chermes) Linn c K., Fauna Suec., S. N. I. 2. 737. 4. 
pyri (Chermes), Fabricius, Syst. Rhyng. 303. 3. 
pyri (Chermes) Degeer (tlbersetzung Goetze-s), Abhandhragen zur Gesch. 
d. Insekten, Númberg 1780. 
pyri (Psylla) Burmeister, Handbuch d. Entomologie 1839. 
Apiopsylla Amyot, Ann. soc. ent. Fr. 1847 pg. 459. 
pyri (Psylla) Foerster, Psylloden, 1848. 
pyri Flor, Rhynchota Liv., Zur Kennt. d. Rhynch., 1881. 
pyri Meyer-Dňr, Psylloden, Schaífhausen, 1871. 
pyri Reuter M. C., Catalogus Ps. i. Fenn. lect. 1877. 
Pyri (Chermes) Thomson, Op. entom., Lund, 1878/ <■ wv . j gjjjg jgj 
pyri Loew, Beitráge z. Kennt. d. Psyll., Verh. d. k. k. z. b. Ges. Wien, 1877. 
Pyri idem, Revision d. pal. Psyll., ibidem, 1882. 
