Literatura. 
pyri Curtis, Hem. Hom. Brit. Islands 40. 
pyricola Foerster, Psylloden 48. 
apiophila Foerster, Psylloden 48. 
notata Flor, Rhynchoten 61. 
pyricola Meyer-Důr, Die Psylloden 71. 
apiophila Meyer-Důr, Die Psylloden 71. 
apiophila Loew F„ Beitráge zur Kenntniss der Psylloden, Ver. W. zool. bot. G. 77. 
pyricola Loew, Katalog. W. Ent. Ztg. 82. 
Pyricola Loew, Revision der pal. Psylloden, V. W. z. b. G. 82. 
pyricola Loew, Beitráge zur K. der Jugendstadien d. Psylloden, ibidem 84. 
pyricola Loew, Neue Beitráge etc. ibidem 86. 
pyricola Horváth, A magyarorsági Psyllidákról, Budapest 86. 
pyricola Slingerland, Bulletin 44, Comell University Agric. Exp. Station, Ent. 
Division, Ithaca. N. Y., Octob. 92. 
pyricola Slingerland (The pear tree Psylla) referát, Insect Life 93. Washington. 
pyricola Duda, Hmyz polókřídlý v Čechách žijící (Katalog) Fysiokr. spol. Praha 92. 
pyricola Horváth, Hémiptéres recueillis dans la Russie Transcaucasie. Rev. 
ďEnt. 94. 
pyricola E d w a r d s, Hem. Hom. Brit. Islands 96. 
pyricola Put on, Catalogue, Caen. IV.éd. 99. 
pyricola Šulc, Revise Psyll sbírky Dudovy, Č. Č. Ent. Spol., Praha 05. 
pyricola Schreiner, Gruševaja i jablonnaja medjanicy (listoblošky) (Psylla) 
i borba s nimi. Psylla pyricola F. i Psylla mali F. 2-e izdanije značitelno dopol- 
nennoje. St. Petrograd (Trudy Bjuro pro Entomologii) 07. 
pyricola Ošanin, Verzeiehnis d. pal. Hem. Jež. A. N. Petrograd 07. 
pyricola Ošanin, Katalog der pal. Hemipteren, Berlin 1912. 
pyricola Šulc, Úvod do studia druhů rodu Psyll. etc. Kr. Uč. Spol., Praha 10. 
Pyricola A u 1 m a n n G., Psyllidarům Catalogus, Berlin 1913. 
16. Psylla pyrarboris, Sulc 1910. 
(Tab. XVI, Fig. 1.—2.) 
Hlava. — Temeno 045 mm široké, 0-20 mm ve střední čáře dlouhé, 
vzadu mírně stejnoměrně vykrojené, přední rohy zaokrouhlené, málo dolů 
ohnuté, zadní očka v zadních rozích. Tykadla jsou 1 mm dlouhá. Kužele 
čelní kratší střední čáry temenní, jen 0-17 mm dlouhé, ze široké base náhle 
zúžené, s nevytaženou špičkou, na konci zaoblené, mírně divergující, 
hustě rozptýleně chlupaté, mírně dolů skloněné. Zbarvení : temeno má 
základní barvu světle bíložlutou, kresbu jasně miniovou, rozlehlou; číšky 
tykadlové a base kuželů přirozeně sienově, oranžově žluté, až sienově 
hnědé, střední čára temene až černohnědá; kužele čelní jsou většinou 
celé bílé, nebo běložluté i nazelenalé. Jedinci přezimovavší mají základ 
temene běložlutý, kresbu širokou, rozlehlou, miniově červenou až karmí- 
novou, přední okraj a střední čára temene, pak jamky tykadlové a base 
kuželů červené, špičky kuželů jsou jasné. 
Thorax má základní barvu běložlutou, prothorax jest červeně miniově 
skvrnitý, okraje přední a postranní jsou více méně černohnědé, jinak 
