delší a protáhlejší; anus u obou druhů jest stejný, stejně oostnění křídla, 
které znaky hlavně také poukazují na příbuznost obou druhů; druh vidná 
mihi ukazuje, že kolem typu pyricola se tvoří druhy sobě blízké. 
Literatura í 
pieta Foerster A., PsyUoden, 1848. 
pieta M e y e r-D ú r, PsyUoden, Schaffhausen 1871. 
pieta Loew, Revision d. pal. PsyU., Verh. d. k. k. z. b. Ges. Wien 1882 
pieta idem. Katalog d. pal. PsyU., Wiener Ent. Ztg., 1888. 
pieta Ošanin B„ Verzeichnis, St. Petersburg 1907. 
pieta Ošanin B„ Katalog d. pal. Hemipteren, Berlin 1912. 
pieta Šulc K., Úvod do stud. dr. r. PsyUa etc.. Vést. Kr. Uč. Spol., Pral 
pieta Áulmann G., Psyllidarum Catalogus, Berlin 1913. 
19. Psylla pyrisuga Foerster 1848. 
(Tab. XVIII., Fig. 1.—11.) 
Hlava. — Temeno 0-50 mm široké, 0-25 mm ve střední čáře dlouhé 
vzadu mírně, stejnoměrně vykrojené, přední rohy zúžené, zaokrouhlené 
dolů ohnuté. Tykadla 1 mm dlouhá. Kužele čelní kratší temene, pouze 0-20 
mm dlouhé, ze široké base ponenáhlu -stejnoměrně vytažené, o rovných 
bocích a rovnoběžných osách, mírně dolů skloněné, na vrcholu zaoblené. 
Zbarvení : podklad okrový, sienový dle vybarvení a stejně potom kresba 
sienová až temně sépiová, rozplizlá, nepřesně ohraničená, báse a strany 
kuželů sépiové. 
Thorax stejně jako temeno zbarvený, kresba rozlehlá; u vybarvených 
-jedinců převládá tedy velmi tmavé zbarvení. 
Hlava a thorax u jedinců podzimních, nepřezimovavších jsou světle- 
žlutavé s okrovou až oranžovou kresbou. 
Křídlo přední 3-60 mm dlouhé, 1-56 mm jest největší šířka na začátku 
zevní třetiny délky. Konec stejnoměrně polokruhovité zaokrouhlen, přední 
i zadní polovina oblouku o stejně dlouhém radiu, vrchol oblouku nalézá se 
v polovici m. cell. Rs. Žilky : C + Sc stejnoměrně obloukovitá, přední okraj 
stigmální tenký s blanou stigma nešvařený, R 1 samostatně vyvinutý, končí 
nad polovicí m. cell. M, Rs. jen mírně ve střední části do předu prohnutý, 
M končí nad začátkem zevní 1/3 m. cell. Cu 1, M 1 + 2, M 3 + 4 mírně 
stejnoměrně obloukovité, Cu 1 obloukovitý, zevní část jeho jest rovnou. 
Zbarvení žilek: u nevybarvených jedinců celkem světležlutavé, u vybar¬ 
vených jsou C + Sc, R + M -{- Cu, M -f Cu, R, R 1, proximální Části M 
a Cu, A 2, m. ceU. A 2 sytě karmínové, až červenohnědé, ostatní žilky jsou 
světle karmínové; u vyschlých jedinců sbírkových stávají se sytě karmí¬ 
nové žilky červenohnědými. Žebra jsou na R -+- M + Cu, R a M + Cu 
něco význačnější, červenohnědá, na ostatních žilkách jemně nepravidelně 
a trhaně zbarvená. Stigma jest blánité, široké, končí dosti náhle se zužujíc 
