d. pal. Konif., 
item Reuter M. O., Charakteristik d. Hemipterenfauna 
Soc. Sc. Fenn. Helsingfors, 1908. 
pyrisuga Ošania B., Catalog der pal. Hemipteren, Berlin 1912. 
pyrisuga Aulmann G., Psyllidarum Catalogus, Berlin 1913. 
20. Psylla simulans Foerster 1848. 
(Tab. XIX., Fig. 1.—10.) 
Hlava. —Temeno jest 0-23 mm široké, 0*48 mm ve střední čáře dlouhé, 
vzadu stejnoměrně mírně vykrojené, přední rohy užší, silně dolů ohnuté, 
zaoblené a chlupaté. Tykadla 1-20 mm dlouhá. Kužele Mní jsou 0-21 mm 
dlouhé, ze široké hase znenáhla a stejnoměrně zúžené, na vrcholu zaoblené, 
silně chlupaté o rovnoběžných osách. Zbarvení’, základní barva jest žlutavá 
až červenohnědá, kresba hnědá až černohnědá, více méně rozlehlá; číšky 
tykadlové a kužele čelní jsou žlutavé až černohnědé; u vybarvených 
jedinců převládá temný ton zbarvení. 
Thorax má základní barvu oranžově žlutou až ěervenohnědou, kresbu 
sépiovou až Černohnědou, přesně ohraničenou, velmi rozlehlou; spodek jest 
černohnědý. 
Přední křídlo jest 2-6 mm dlouhé, 1 mm největší šířka na začátku 
zevní třetiny. Konec křídla jest stejnoměrně zaokrouhlen, vrchol leží 
v polovině kraje c. Rs, přední i zadní polovina oblouku jest o stejném 
poloměru. Žilky: C + Sc jest stejnoměrně obloukovitá, R 1 samostatně 
vyvinut, uprostřed mírně vypouklý, končí nad insercí M 1 + 2, Rs jest 
ve střední své části mírně do předu vpouklý, končí nad polovicí m. c. 
M 3 + 4, M stejnoměrně obloukovitá, končí nad začátkem zevní 1/3 m. 
c. Cm 1;M1 + 2,M3+4 mírně prohnuté, Cu 1 stejnoměrně obloukovitý. 
Zbarvení žilek: C + Sc, cěíý kraj, R + Cu, i?, i? 1 a někdy ilfl + 2, M3 + 4 
Cu l, Cu 2, červenohnědé, nebo světle hnědé, Rs, M + Cu, M, Cu, někdy 
pak M 1+2, M 3 + 4, konečně konec A 2 jsou černohnědé až černé; 
jsou-li žilky světlejší, tedy jsou znatelná černohnědě zbarvená žebra, 
jsou-li žilky temné, nelze jich pak rozeznati pro stejnoměrné zbarvení 
obou. Stigma jest vyvinuté, blanité, teprve ku konci se zúžující, celkem 
stejnoměrně a to dosti široké, žlutavě zakouřené. Blanka jemná, čirá, 
začasto více méně silně zakouřená; v c. C -f- Sc jest zakouřen pouze vnitřní 
roh, v cell. Cu jsou široké temné pruhy podél obou stran (přední i zadní) 
sut. analis, zadní začasto s většími, menšími okénky; v ostatních polích 
zaujímají zakouřeniny pouze střední 1/3 šířky polí, jsou tedy značně užší 
než pole ostnů povrchových (viz níže); v c. R 1 zakouření nedosahuje kraje, 
ale končí před ním (kdežto v c. Rs, M, M 1 -f 2, ilí 3 + 4 a Cw 1 dostihují 
stíny krajů), proximálně se náhle zúžuje a končí nad polovinou délky Rs ; 
v c. Rs jest náhlé zúžení nad koncem M 1 + 2, v cell. M by vyplňoval 
stín v udané svrchu šíři celé pole, ale nad vrcholem Cu x jest náhlým zúžením 
