Podmínky na rozhraní lze pak definitivně napsati takto: 
CinJ,' {»Q) + Din Kn' {9 ?) = 0, 
CinJn(Q) \-D Z nKn( Q )-CinJn(q Q ) = 0. 
Cin q Jn' (?) + Din q K n ' (?) - Cm (q Q) = 0. 
Ye všech předcházejících rovnicích jest k vůli krátkosti psáno J H ' (x) 
a znamená jak bylo již dříve na to upozorněno. 
Z posledních tří rovnic vyloučíme konstanty determinantem, který 
je podmínkou nenulového řešení a obdržíme 
I K n '(»Q), 0 I 
*M?)» K »(Q) «Mí?) = 0. 
I q J n (?), q Kn' (?), Jn {q 9) I 
Můžeme jej rozvésti podle elementů posledního sloupce 
Jn (q Q) q [Jn' (9 9) Kn' (Q) - Jn' (?) K n ' (9 9)1 - 
- Jn' [q 9) [Jn (9 9) Kn (?) - Jn (?) K n ' [9 ?)] = 0 
Jn' (qg) Jn' (9 9) Kn' (?) — Jn (?) K n ' (» ?) 
-Miř) q ■ 
V této rovnici za neznámou pokládáme ?; stanovíme-li je, můžeme 
pak na základě vztahu (19) vypočítati délku vlny A 0 , odpovídající vlastnímu 
kmitu uvažovaného systému. Řešení lze provésti ovšem jen numericky. 
Uvažme ještě tyto dva zvláštní případy: 
a) Kdyby bylo r x = r 2 , což znamená, že trubice jest vyplněna jen 
mediem 1, měli bychom případ řešený Weberem. Pak totiž dle druhé rovnice 
(19') by bylo 0—1, a v rovnici (20) pravá strana jest nulou, takže máme 
kdež r značí nyní poloměr trubice; to souhlasí s výsledkem, který obdržel 
Weber. Kdyby v trubici bylo jen medium 2, byly by patrně délky vln 
vlastních kmitů trubice dány rovnicí 
Z toho jest viděti, že je-li v trubici jednou dielektrikum 1, podruhé 2, 
pak délky vlastních kmitů trubice vyhovují relaci 
čili 
yt, 
ho ~ ho 
ho 
ho 
V? 
?• 
IX. 
