17 
ných redukcí histologických nebylo v dospělých listech pozorovat!. (Re¬ 
ferent nikterak se nedomnívá, že těmito daty byly vyčerpány anatomické 
zvláštnosti panašovaných údů rostlinných. Práce však sledovala cíl 
přiblížiti se co možná rozluštění příčiny panašování; bylo tedy veškeré 
studium podřízeno této myšlence.) Jak bílé, tak zelené listy měly často 
úzké palissády i houbové buňky oddělené hojnými intercelluláry. Loňského 
roku byla nalezena jčetná individua, jež měla na některém místě čepele 
v sousedství čistě bílých částí j akýsi šedivý na hoření i spodní straně čepele 
ostrůvek většího či menšího rozprostranění. Na průřezu se ukázalo, že 
pod oběma pokožkami táhlo se několik vrstev albikátního pletiva, kdežto 
střed listu byl zaujat normalným zeleným parenchymem; vystupovala 
zde tudíž jakási periklinálnost. Albikace projevovala se většinou tak, 
že již mladé listy byly distinktně žlutě nebo bíle zbarvené, nanejvýš slab¬ 
ším tonem než v dospělosti. Byla pak po většině jen určitá část srdce 
abnormně zbarvená, jedna třetina i méně, polovina; zřídka kdy objevovaly 
se na př. exempláry do 3 / 4 i více albikátní, naopak byly hojnější takové, 
které jen na jednom, úzce vymezeném místě měly'list panašovaný. V okrsku 
panašování všecky listy od kraje rozetky až do středu jejího byly albi- 
kátními. Vystupovala tedy zde krásná sektoriálnost. Řídké byly pří¬ 
pady — tyto pozorovány toliko u žluté albikace — kdy celý střed srdce 
měl lístky nej mladší čistě zelené, okolo nichž táhla se zóna starších lístků, 
jež jakoby mosaikově prosvítaly jemnou žlutí, až kolkolem na periferii 
srdce stály listy, jež všechny byly intensivně žluté resp. žlutozelené. Jest 
těžko zde mluviti o periklinálním rozložení panašování, v každém však 
případě bylo jisto, že sektorialním nazváno býti nemůže — snad by se 
doporučovalo je označiti jako „cirkulární". Referentovi se zdá, že typ 
tento panašování řepného jest poněkud odchylný od normálního sekto- 
riálního a že i etiologie jeho by mohla býti jinou. Ostatně není vyloučeno, 
že v některých případech kombinuje se příčin několik, ze kteréhožto dů¬ 
vodu přidržel se referent vždy formy nej typičtější a sice po většině 
bíle sektoriálně panašovaných cukrovek jednotlivých. 
Semenaček panašovaných referent nesbíral. Jedna řepa, již choval 
loňského roku, vyhnala květní prýt albikátní, jenž založil klubka květní; 
semena však se pro slabost prýtu nevyvinula. 
Asi 20 takových řep referent na podzim 1913 přenesl — eventuelně 
po různých pokusných manipulacích — do sklenníku ústavu fysiologi- 
ckého ke svým studiím a kultivoval zde ve velkých květináčích v za¬ 
hradní prsti. V některých buňkách dospělých listů albikátního exem¬ 
pláru, jenž byl sbírán v polovici října 1912 a byl krásně čistě bíle pana- 
šován na jedné polovině srdce nalezeny byly při mikroskopování bakterie. 
I byl učiněn pokus isolovati je a infekcemi stanoviti, zda snad ony nejsou 
příčinou této chlorosy u řepy. Mladé normální listy řepové povařeny 
1 hodinu, dekokt pak nechán 24 hodin státi. Po filtraci přidáno k extraktu 
0-5% saccharosy a 0*2% asparaginu. Z albikátní řepy odříznuto několik 
X. 
