kaše rozmačkaná z bílých listů do kolmých zářezů. Aby bylo rozhodnuto, 
zda nákaza zoosporová mohla by proniknouti z půdy do rostlin, bylo 
rozetřeno začátkem srpna hojně listů v nadbytku vody a šťáva ponechána 
několik hodin státi, aby zoospory mohly se eventuelně vyvinouti resp. 
uvolniti z pletiv. Získanou pak touto šťávou infikovány byly 16. VIII. 
čtyři květináče s nasetou právě cukrovkou hojným postřikováním s hora, 
dva květináče infikovány mifho to rozetřenou moučkou z bílých listů ; 
tři květináče postřikováním a vloženy mimo to do misek, do nichž 
dáno též něco šťávy. 
Po několika dnech skropeny nádobky opět a přidáno do druhé serie 
šťávy. 
Týž den postřikována byla řepa klíčící na záhoně na Albertově 
touže šťávou. 
Bohužel, ani tyto infekce neměly pražádného účinku. Jest sice 
možno, že provádění jich provázeno bylo nějakou chybou, pravděpo¬ 
dobnější však je, že supposice, na základě kterých prováděny byly veškeré 
tyto infekce, byly nesprávné. 
Nebylo mnoho naděje, že vypadnou jinak infekce, jež byly pro¬ 
vedeny se Sambucus canadensis foliis aureis. Tento bez, jak známo, 
vegetuje korunou krásně, téměř oranžově zbarvenou. Zda jest toto pa- 
našování infekční, či neinfekční, o tom nemohl nalézti referent v literatuře 
zpráv. Transplantacemi se přesvědčit! o tom, je, jak zmíněno, velmi 
obtížno, jelikož rouby bezů se velmi těžce ujímají. Byl tedy učiněn výta¬ 
žek z „aureových" listů keřů, jež rostou v albertovské zahradě ústavu 
a jím pomocí velkých kapilár, z nichž některé na konci byly slzovitě roz¬ 
šířeny, infikovány 8. VIII. prýty od Sambucus nigra v meristematických 
částech. Bez výsledku. Není ovšem vyloučeno, že systematická vzdá¬ 
lenost obou druhů, z nichž canadensis má listy široké, podlouhlé, nigra 
oválnější (oba druhy liší se také plody) hrála zde také jistou úlohu. Nic¬ 
méně, co se týče panašování, obě specie nejsou si příliš vzdáleny, jelikož 
nigra mimo bílou formu panašování tolikéž jevívá aureové zabarvení listů. 
Ačkoli zkoušky tyto nijaké nadšení nemohly vzbuditi, aby bylo 
pokračováno podobným směrem, podniknuta byla přece další řada pokusů, 
jimiž hleděl referent poučiti se aspoň z dálky o jakosti „viru" panašo- 
vacího. Jmenovitě zdálo se mu býti vděčným studovati, zda látka tato 
lokalisována jest na vegetačních vrcholech jaksi ztmule, takže není možno 
ji posunouti z místa, na něž ontogenií individua byla lokalisována, či zda 
je přece labilní, takže by mohla eventuelně zachvátiti sekundárně daleko 
větší areal. Dále se podávala otázka: jest možno vyléčiti trvale „cho¬ 
robu" tuto způsobem, jak daří se to u infekční formy její? Není možno 
očekávati, že jiným způsobem, než jak byl zde vylíčen, dala by se pře- 
nésti na jiné individuum? Pokusy takovéto byly by zajisté značné dů¬ 
ležitosti pro theorii panašování u Pelargonií a podobných rostlin, o nichž 
máme zajímavé jmenovitě pro dědičnost zprávy od B a u r a (podrob- 
