voda opětovně vyměňována, na kořeni bakterie a exemplár odumřel, aniž 
ukázaly se nějaké změny v barvě listů. 
Jak vysvětliti tyto zjevy? Sezelenání se objevilo: 
I. po přesazení na nehnojenou půdu, 2. po vydatném etiolováni, 
3. ve dvou případech, když exempláry vystaveny byly krátký čas slabému 
osvětlení a po té přesazeny do prsti tolikéž nepříliš výživné. Je otázkou, 
zda nepůsobilo v posledním případě 'toliko přesazení, takže výsledek 
by se kryl s případem 1.) 
Albikace přešla na celý vegetační vrchol původní, čili byla stup¬ 
ňována, jestliže cukrovka byla a) po dlouhý čas vystavena vlivu slabé 
intensity světelné, nebo b) jestliže byla zakrechtována asi po dobu dvou 
měsíců. 
Zdá se, že při ztrátě panašování působení první a druhé procedury 
není tak odchylného rázu, jak by se na první pohled zdálo. Cukrovky 
byly pěstovány v prvém případě na světle, v druhém za naprostého ne¬ 
dostatku světla. Při zatmění mohlo se snad jednati o nedostatek assi- 
milátů, saccharosy. Že by se však po přenesení do skleníku jednalo o týž 
effekt, o tom referent pochybuje. Zajisté že v uzavřeném a stíněném 
skleníku assimilační koefficient cukrovek dřív vegetovavších za plného 
požitku světelného a v měsíci, kdy dostupuje assimilační fabrikace cukru 
právě maxima, klesl. Naproti tomu však nutno v bulvě předpokládati 
v té době již nahromadění značnějšího množství uhlohydrátů, než aby 
nedostatkem jeho mohlo býti vysvětleno vymizení „viru“ panašujícího. 
Hle, jak hospodářská rostlina přispívá k vyjasnění zapleteného problému. 
Podobně lze souditi, že ani u Abutilunu není faktorem jenž umožňuje 
vystupování panašovacího „viru" v dospívajících listech, žádný uhlo¬ 
hy drát ani vůbec zjev stojící v nějaké souvislosti s assimilací, vzdor tomu, 
že „virus" vystupuje v typických assimilačních orgánech. 
To, co dle mínění referentova je společným činitelem u řep pro 
přesazení i etiolujících, je intensivní činnost vegetačního vrcholu. Pře¬ 
sazené řepy jsou nuceny tvořiti nové kořání, také nové listy, jak to vůbec 
po přesazení pozorujeme, rychleji se tvoří, než u rostlin, jež dospívajíce 
jen nahromaďují a svádějí assimilační produkty v kořen. Zakládá se 
tedy a differencuje řada nových orgánů. Ku stavbě pak jich je potřebí 
především hojnost látek dusíkatých, jakožto materiálu k svnthese bíl¬ 
kovin. Ještě větší potřeba jich nadchází při etiolováni. Tento pochod 
nad to vyznačuje se, jak již v úvodu řečeno, nedostatečným katalysováním 
synthetických pochodů bílkovinných, čehož u řep přesazených na světle 
ovšem není. Jaký pak div, že působí pronikavěji na cukrovky, takže ty 
exempláry, jež „virus" drží slaběji, již po přesazení jej ztrácí, kdežto 
vzdornější individua musí býti vlivu etiolováni vystavena? Lze dobře 
mluviti o jakési spotřebě, vyčerpání látky, působící panašování, za etio- 
lování, vyčerpání, působeném zvýšenou energií vegetačních vrcholů. 
Substancí, o níž se zde jedná, mohly by býti buďto látky dusíkaté resp. 
: , ' x. 
