42 
lených listů dle stáří: jeví se pozvolné přechody ze tvaru palistů až k oněm 
typickým formám, jež jsou karakteristické pro listy normální (T i m p e l ) 
1906, pg. 99). 
Lze tedy i experimentem dle Molische dotvrditi, že je to tem- 
peratura (a nikoli na př. stupeň osvětlení), jež je podmínkou pro stupeň 
panašování: relativně nízké temperatury dopouštějí, aby se vyvinulo, 
příznivé je buďto zrušují nebo zabraňují, aby se vůbec dostavilo. Tím 
odlišuje se případ tento od jiných známých druhů panašování, u nichž 
spočívá tato abnormita na vnitřních příčinách a pozorování M o li¬ 
se h o v o bylo by příkladem pro to, že na vystoupení jeho mohou pů- 
sobiti vnější faktory. 
Transplantace zelených a panašovaných exemplárů seTimpe-mu 
nezdařila. Nelze tedy říci, zda je panašování Brassiky zjevem infekčním. 
Květy však obojích rostlin dají se dobře křížiti a sice i reciprokně. Dle 
Timpe-ho (pg. 101) nelišily se však nijak rostliny F t — generace 
od sebe. 
M o 1 i s c h srovnává (pg. 34) albikaci tuto se známým zjevem, že 
za nižší temperatury se chlorofy 11'vůbec špatně tvoří a že pod určitým 
minimem může dojiti sice ještě ke vzrůstu rostlin, ale nikoli ku tvoření 
jeho. „Daher ist zu erwágen, ob hier beim Kohl ůberhaupt eine Pana- 
schůre vorliegt und ob nicht das Ausbleiben der Chlorofyllbildung, wie 
bei vielen anderen Pflanzen nur auf niedere Temparatur zuriickzufůhren 
ist“. Připomíná, že u rostlin, jež se na jaře objevují žlutými, nikdo ne¬ 
mluví o panašování a že to, co vyznačuje jeho Brassicu, je okolnost, že 
za nižší temperatury objevuje se zbělení po výtce jen v okolí nervatury. 
Poznamenává však, že jeho rostliny často, jestliže byly stály po celou 
zimu ve studeném skleníku za temperatury 2—6° C, na konec mohou 
zběleti úplně a tvořiti listy sněhobílé. Takže by se kombinovalo zde pa¬ 
našování se zjevem potlačení chlorofyllu vlivem nízkých temperatur, 
jak je pozorujeme u četných nepanašovaných rostlin. 
Referentův zájem upoután byl k této rostlině tím větší měrou, 
když nalezl na ní některé znaky, které ji úplně stavěly po bok známým 
Pelargoniím. Znaky ty nicméně neobjevovaly se stálými, aspoň experi¬ 
menty mohlo v ně býti zasáhnuto. Ukázala se tedy cesta ku pochopení 
tak zv. chimérického složení rostlin pelargoniových a dosaženo více re- 
sultátů, jež by mohly vésti k rozluštění tohoto zjevu. Zároveň ukázaly 
se shody s vyloženými již karaktery panašování u cukrovky. 
Rostlina referentova náležela také druhu Brassica oleracea, které 
však varietě, nemohlo býti zjištěno. Během té doby, kdy pěstěna ve stu¬ 
deném skleníku ústavu pro fysiologii rostlin, stala se z ní rostlina vytrvalá. 
V této podobě však jevila barvoměnu závislou na temperatuře právě tak. 
1 ) Timpe H., Panaschierung und Transplantation. (Mitteilungen aus den 
botanischen Staatsinstituten iu Hamburg, XXIV, 1906.) 
