55 
místa, na němž se pupeny nacházely. Za téže zimní temperatury byla 
tedy chimérovitá struktura i fysiologickými svými vlastnostmi na rost¬ 
linách brassikových stabilní. 
Ze však stabilita tato není trvalou, to možno pozorovati již na 
exemplárech, jež se chystají ke květení. Tak je viděti na G (fot. 2 / t , Br 
15, 16), kterak původní běl lodyžek omezuje se pod květenstvím na pruhy, 
jež se táhnou podél lodyhy mezi jednotlivými listy. Zdá se, že založení 
listů má vliv na objevení se pruhu zeleného; aspoň jest viděti jednotlivé 
pruhy zelené právě pod insercí zelených listů. V každém případě přechází 
periklinálnost v jakousi sektorielní „chiméričnosť'. Při anatomování se 
však ukázalo, že aěkoli hranice mezi bílou a zelenou ěástí je ostrá, přece 
3r 17 (D). 
ani stopy není po tom, aby pletiva obou barev byla od sebe oddělena 
nějakou rýhou, skulinou, puklinou-, odumřelými buňkami atd., aby bylo 
možno se domnívati, že náleží dvěma různým genotypům. Totéž bylo 
pozorováno ostatně i na některých Uštech, jež přisedajíce k podobným 
pruhům měly zelené i bílé žilky. Na nich dokonce i přechody povlovné 
byly stanoveny mezi Částmi bílými a zelenými. Pupen květní konečně 
úplně byl zelený, ani kališní lupeny neměly bělavých nervů. Jakož pak 
již Molisch i Timpe stanovih, shledal také referent, že pupeny, 
jež se vyvíjejí za tepla, differencují se barvou úplně zelenou. Poněvadž 
semenáčky intaktní po přenesení do skleníka teplého hynuly, užito opět 
schopnosti amputovaných stonků regenerovati z úžlabních pupenů. To 
ukázalo se i tenkráte, když pupeny takovéto stály na bílé Části kůry a s po¬ 
čátku rostly bílou barvou. Již po 14 dnech objevily se (ex. L) ) skoro ze¬ 
lenými, v následující pak době ztratily úplně běl. Zároveň se však obje¬ 
vilo, že z velké části příčinou zelené barvy za vyšší temperatury vyhá- 
X. 
