ROČNÍK XXIV. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 46. 
O novém spůsobu titrace iontu chlorového (Cl') 
rtufnatým (Hg"). 
Podává 
prof. Emil Vutoček 
v Praze. 
Předložko dne 29. října 1915. 
Již r. 1853 nalezl Liebig*), že se dusičnan a chlorid rtuťnatý různě 
chovají- k vodnému roztoku moíoviny. Kdežto prvá sůl skýtá s ní hojnou 
sedlinu bílou, nevylučuje chlorid rtuťnatý ničeho. Ježto pak se dusičnan 
rtuťnatý mění chloridy alkalických kovů u roztoku vodném okamžitě 
v chlorid rtuťnatý: 
H g(NO,) 2 + 2 NaCl = HgCLj + 2 NaNO s 
čili dle dnešní formulace iontové 
Hg- + 2 Cť = HgClg (nepatrně ionisovaný), 
nemůže přidávání zředěného roztoku Hg(N0 3 ) 2 (resp. iontu Hg-) k roz¬ 
toku močoviny + chloridů alkalických vyvolati trvalou sedlinu dotud, 
pokud není spotřebován veškerý chlorid alkalický (resp. ion CT). Jakmile 
však se to stalo, spůsobí další přídavek dusičnanu rtuťnatého (iontu Hg-) 
bílé zakalení kapaliny reakční. 
Reakce právě vytčená, při níž jest močovina prostě indikátorem 
skončené reakce mezi chloridem alkalickým a dusičnanem rtuťnatým 
(iontu Cť a Hg-), použil L i eb ig k titraci chloridů v roztocích neutrál- 
ných, zvláště k určování soli kuchyňské v moči. Obráceně navrhl titrovati 
rtuť v dusičném roztoku solí kuchyňskou, při čemž však užil jako indikátoru 
*) Lieb. Am. 85, str. 297. 
XLV. 
