borný indikátor pro ion Hg» v nitroprussidu sodnatém (Na 2 Fe(CN) 5 NO), jet 
nitroprassid rtuťnatý nerozpustný jak ve vodě tak i ve zředěné kyselině 
dusičné a vylučuje se ze zředěných roztoků dusičnanu rtuťnatého ve 
spůsobě neobyčejně zřetelného zákalu bílého. Zde doklad: 
Ke 100 cm 3 destillované vody přidáno na špičku nože práškovitého 
nitroprussidu sodnatého a několika kapek konc. čisté (chloru prosté) kyseliny 
dusičně. Již přídavkem 0,25 cm 31 / 100 n. dusičnanu rtuťnatého vzniklo pěkně 
znatelné bílé (mlékovité) zakalení. Méně citlivým indikátorem jest Mohrem 
navržený ferrikyanid draselnatý, neboť týž pokus spotřeboval k zřetelnému 
zakalení kapaliny 0-6 cm 3 Vico n. dusičnanu rtuťnatého. A stejně tomu 
byto i při pokusech, při nichž přidáván Vwo n Hg(N0 3 ) 2 . Vždy byla 
spotřeba soli té k docílení zákalu mnohem větší u přítomnosti ferri- 
kyanidu nežli s nitroprussidem. Jak při ferrikyanidu tak i nitroprussidu 
jest přídavek kyseliny dusičné na prospěch, neboť se jím spotřeba dusičnanu 
rtuťnatého k vyvolání zákalu ceteris paribus znatelně sníží. Když na př. 
připuštěn ke 100 cm 3 destillované vody, v níž rozpuštěn drobný krystallek 
ferrikyanidu draselnatého, 7 10 n. dusičnan rtuťnatý po předchozím okyselení 
kyselinou dusičnou, spotřebováno ho k vyvolání zákalu toliko 0*1 cnř. 
Když však při stejném pokusu vynechán přídavek kyseliny dusičné, 
nedala 0*1 cm 3 1 / w n. Hg(N0 3 ) 2 žádného zákalu, ani po 2minutovém 
čekání, další 0-1 cm 31 j 10 n. Hg(N0 3 ) 2 po dalších 2 minutách rovněž ničeho 
a teprvé po celkové spotřebě 0-28 cm 3 V 100 n. Hg(N0 3 ) 2 * objev 1 se znatelný 
zákal, jenž ovšem stával se tím znatelnějším, čím déle kapalina stála. 
Tak jako při titraci u přítomnosti ferrikyanidu draselnatého (me- 
thodou Mohrovou) jest i za užití nitroprussidu Sodnatého poznám' prvého 
zakalení tím přesnější, čím amorfněji se rtuťnatá sůl indikátoru vyloučí, 
t. j. čím zředěnější jest roztok, s nímž pracujeme. I %-normálné 
roztoky chloridů jsou v tom ohledu ještě příliš koncentrované a jest zá- 
hodno zřediti je před titraci aspoň několikanásobným objemem vody. 
Že se nitroprussidem sodnatým indikuje přítomnost iontů Hg» 
přesněji než ferrikyanidem draselnatým, nemůže nikterak překvapovati, 
uvážíme-li, že v prvém případě vzniká bílý zákal v kapalině prakticky 
bezbarvé (jsouť zředěné roztoky nitroprussidu jen pramálo zbarveny). 
Poznání zákalu je zde nepoměrně snadnější, nežli bylo-li užito ferri- 
kyanidu, ježto se v případě posledním vystižení prvého slabého zákalu 
znesnadňuje žlutým zbarvením přítomného ferrikyanidu draselnatého. 
Úprava roztoků k titraci potřebných. — Roztokem základním jest 
V 10 n. chlorid sodnatý, jejž získáme, rozpustíme-li 5-846 g Kahlbaumova 
nejčistšího taveného chloridu sodnatého do 1 Utru vody. Dle roztoku 
toho upravíme % n. dusičnan rtuťnatý tím, že rozpustíme více než 
Vio-normálné množství nejčistší soli té ve vodě, okyselíme potřebným 
množstvím čisté kyseliny dusičné a zředíme v litr. Titr získaného roztoku 
určíme titraci na % n. NaCl a pak zředíme, aby byl % normálný 
anebo co nejbližší ‘/m normálnému. Případný korrekční faktor vyšetříme. 
XLV. 
