I# Třeba nebylo možno tyto „zlomy" přímo pozorovati, jest nejvýše 
pravdě podobno, že v západním Třemoženském pohoří způ¬ 
sobil tlak od jihovýchodu, nebo snad též od sev.-západu, zprvu mírné 
Obr. 1. 
zvlnění veškeré soustavy vrstev staropaleozoických. a pak rozlomení 
vrstev v osách sedel a koryt, tedy ve směru severovýchodním, při čemž 
ovšem zmenšen odpor a pruhy vrstevné příkřeji vyzvednuty, v čarách 
zlomových mocněji rozdrceny, a v pruzích mezi jednotlivými zlomy 
došlo pak příčnými posuny neb vrženími ke vzniku ker vrstevných, 
jichž dnešní poloha se často značně různí od původní. 
V části Třemošenského pohoří, jež jest předmětem 
íto studie, jsou s t r a t ig r a f i c k ý m i elementy, nehledíme-li 
uloženinám diluvialním a alluvialním, a kamenouhelným uloženinám 
Mirošova a Skořic (záp., mimo mapu [4]), a sev. Ho lo u b- 
o va, tyto útvary a vrstvy: 
Algonkium (Praekambrium, Barr. Et. A a B z části, 
říbramské břidlice, Plzeňské břidlice). 
Břidlice s buližníky tvoří spodinu všech ostatních vrstev v obora 
iší mapy; na povrch přicházejí jedině v polesí Hoškovině jižně 
edového tfjezda. 
XLVI. 
