Jsou to buližníkové skalky východně silnice holoubkovsko-strašické 
a v nedalekých starých obvalech na den vynesené břidlice s úlomky ro- 
hovcovitého buližníku a kousky limonitu. Hranici tohoto algonkického 
ostrůvku nebylo možno určiti; ještě poblíže có 501 nalezeny balvany 
buližníku, avšak nejspíše již na místě druhotném. Jest to v území našem 
jediný příklad naleziště železné rudy (limonitu) valgonkiu. 
Podobná místa jsou na Mirošovsku, Blovicku a j. poblíže 
suků buližníkových; limonity, tvořící nejčastěji tmel brekcie buližníkové, 
bývaly pro svoji lehkou tavitelnost zpracovávány ve „vlčích pecích". 
Kambrium. Skoro jediným stavivém našeho pohoří jsou třemo- 
šenské slepence (Barr. Et. B. z části), spočívající diskordantně 
na algonkiu. Jsou to slepence, v nichž jsou valouny křemenné a buliž¬ 
níkové spojeny tmelem křemitým, proto rozpadají se slepence ty v ostro- 
hranné kameny a jen zřídka na př. v lomu na svahu Konesovavrchu 
u D o b ř í v a, kde tmel slepence je méně křemitý, zvětrávají a zcela se 
rozpadají. 
Spodnější slepence žit ecké a hlubošské nebyly v území našem 
zjištěny, za to však často bývá třemošenský slepenec zastoupen tvrdými 
tmavými drobami (příbramská drob a), jichž vrstvy se střídají 
se slepencovými anebo snad místy jsou jejich facií. V ohledu fysikálním 
chovají se droby ty tak jako slepence. Při vzácnosti výskytu netknutých 
vrstev slepencových, jichž změření kompasem je snadné, jest důležito 
míti na vědomi, že jsou diaklasami v téže ploše proříznuty valouny kře¬ 
menné i křemitý tmel slepenců, kdežto na plochách vrstevných, zvláště 
jsou-li trochu navětralé, vyčnívají oblé části valounů. Často jsou v hornině 
polohy slepencové odděleny drobovými, a též v slepenci převážně drobněj¬ 
šího zrna bývají polohy hrubších valounů, rovnoběžné s plochou vrstevní. 
Průměty takových průhů valounových v obnažených plochách diaklas 
bývají pak, když-jsou vlastní plochy vrstevné nepřístupny neb nezřetelný, 
jediným ukazatelem směru a sklonu vrstev. Třeba tu ovšem dáti pozor 
na možné diagonální uvrstvení. Nikde v probadané části Třemošen- 
ského pohoří nenalezeny stopy břidlic, jež by bylo možno srovnávati 
s břidlicemi jineckými; jedině v profilu v obci Medovém Újezdě, 
na který mne upozornil d r. R. K e 11 n e r, nalézáme pod křemencovi- 
tými drobami šedé hlinité břidlice, jež j ou snad ekvivalentem břidlic 
jineckých. V témž profilu v nadloží křemencovitých drob nalézají se rudé 
hlinité břidlice, velmi podobné onřm, jež jsou hojnější ve svrchních polo¬ 
hách Krušnohorských vrstev Dd x a; podobné mezi vrstvami 
třemošenských slepenců (a drob) vyvinuté červené břidlice zjištěny též 
u Skořic. 
Třeba tedy opatrnosti při nálezu pouhých takových rudých 
břidlic, neboť mohou též náležeti Krušnohorským vrstvám. 
Mimo medoújezdský profil nenalezl jsem nikde ani stopy po šedých břid- 
XLVI. 
