-(e-z) (2 « + *)] f -^=£- |[(* - z) f ~ W"1 77 + 
+ y t (e — z) tan q> — 2 y etan tp — 
- p tan 2 <jp - 
Napětí v t mění se ve vodorovné spáre po zákoně kubické paraboly. 
V pravém krajním bodě, kde z = e, jest 
r/ = (yL + lé) tan ‘ * = v/ Unt (12 ° 
v krajním bodě levém jest z — — e, tedy 
V '' = + ~ {vx'—p)tan 2 q> + p. {12") 
Obě krajní hodnoty v„ dají se vypočísti přímo z rovnováhy sil půso¬ 
bících na trojboké elementárně hranoly při povrchu neobtíženém (obr. 3.) 
a obtíženém (obr. 4.). V prvém případě dává rovnováha pro vodorovné 
složky výminku 
n; + ť x , = o, 
z níž dosazením již uvedených hodnot sil ní, ť xx pijme 
ví = — ť . "s=^ =— ťtanq p; 
ee" 
se zřetelem ke vzorci (9J je poslední vzorec totožný s (12 / ). Ve druhém 
případě plyne z rovnováhy sil pro vodorovné složky výminka 
n x " — fa — p .b .£V . cos q> = 0, 
ze které známými hodnotami vnitřních sil obdržíme 
v" x " +p = *" tan <p + p‘, 
z toho vychází opět vzorec (12"), dosadíme-li za t" ze vzorce (9"). 
Ve středu spáry, kde z — 0, vyjde 
- T + T (t - ^) S* + T < 2 ^ ~ ^ ťa ” *■ (,2 '"> 
Čáru napětí v t bylo by ovšem třeba určit i více body dle vzorce (12). Dle 
tohoto vzorce závisí napětí v f .také na zakřivení povrchu hráze. Při mírném 
d?e 
zakřivení můžeme klásti jako při rovném povrchu - =£= 0. Jen při 
malých poloměrech mělo by zakřivení povrchu podstatnější vliv na napětí v. 
XV. 
