N + d Q + p b ds" sin <p" — N' = O, 
T + p b ds" cos q>" — T' = O, 
Af + T Ax — N iz„ — d Q - + fb ds" cos <p" — 
— £6 ds" sm fp". — A/' = 0. 
V poslední výmince, jež obsahuje momenty k bodu o', můžeme vy- 
nechati nekonečně malé vyššího řádu d Q a pb ds" cos <p" . 
Je-li t = e t e = z' + ť' tloušťka spáry a y měrná váha zdivá, tu 
dQ = ybtdx a z výminek rovnováhy vychází 
dN N'~N dQ 
- = 4- p b ^ ^ sin tp" = yb t + b p tan <p", 
T—T . , d s" ■ , . 
—ďr- =T ~ It TS~* h ínr am ^-Ť = 
= T — ]-N (;tan (p' — tan q>") — \-bpt .tan <p", 
2 2 
(15) 
jelikož — cos <p" 
Vyjměme dále z celého tělesa díl omezený neobtíženým povrchem 
a rovinami £' a % JL Z, z nichž poslední má vzdálenost z od osy X (obr. 8.). 
Působení okolní hmoty na vyjmutý díl 
nahradíme příslušnými vnitřními silami. g Z 
Na část me spáry i působí shora vnitřní jí j | \ 
síly normálně, jež mají výslednici N x , a / j- ! \ \ 
síly tangenciálně, jež skládají se v I ; 1 i \ 
Na část m'e' spáry £' působí zdola vnitřní / x i \ \ 
síly, jež dají výslednici normálnou N x ' a 
tangenciálnou %í x . S levé strany působí 
pak na díl mm' roviny £ výsledná vnitřní 
síla normálná N t a tangenciálná % xx . 
Vnitřní síly naznačme vesměs v kladném 
smyslu, jejž zvolme jako při hrázi sou- , f , . , 
měrné; myslíme si tedy normálně síly Xl A2 
jako tlaky a tangenciálně působí v klad- Obr. 8. 
ném či záporném smyslu rovnoběžné osy, 
odnímáme-li hmotu po kladné či záporné straně osy kolmé. Uvažovaný 
díl má vlastní váhu dQ = yb(z' —z) dx, jež je s ostatními uvedenými 
silami v rovnováze. 
/ i . 
*44 4-4 
XV. 
