Dále jest 
e b = mb . sin a = (v x + v t ) sin a, 
tedy 
e f = + v x ) sin 2 a + v, (cos 2 a — sin 2 a) + t sin 2« - v/. 
Obdobně bylo by 
Vx = Vx cos 2 a -f- v t sin 2 a — r sin 2 a — f d. (26') 
Délka Jc je pak průmětem lomené čáry ebac do směru J~č, pročež 
/ c — eb .cos a — b a . sin 2 a 4- a~č. cos 2 a = 
= ( v * + v x ) sin a cos a ~ v t sin 2 a -f x cos 2 a = ť. 
Složkami v/ = e f, ť = f c stanoveno je výsledné napětí o' = 77 
příslušné prvku roviny vedené osou X'; toto napětí svírá s kolmicí k ose X' 
uhel cef-^Cgmd, protíná-li spojnice íc kružnici K v bodě g. Znamená 
tedy přímka mg = S paprsek napětí výsledného tt\ 
Točí-li_se osa X' kolem bodu m, opisuje bod / knižnici K\ jejíž prů¬ 
měrem jest o c ; průměr de otáčí se pak kolem bodu o a normálně napětí 
mem se jako úsek ef. Tento úsek má minimum v úseku ci, maximum 
v useku hc průměrů co. Kolmo _kose mi, t. j. v ose mh~S í působí pak 
v bodě m nejmenší napětí = c i, v ose mi~S % největší napětí v^Tc - 
napětí v 1} v 2 jsou hlavní napětí , jejich paprsky S v S 2 pak hlavní osy v bodě m. 
V rovinách vedených hlavními osami není, jak obrazec ukazuje napětí 
tangenciálného. ' ť 
Tětiva c / kružnice K' stanoví tangenciálně napětí ť\ největší napětí 
tangenciálně působí pak v rovinách vedených osami S s = mk, S é = ml, 
je-li průměr kl±oc. Největší napětí tangenciálně má úsek max t = Vc 
Poněvadž dále are. ki = are. il = are. Ih, jest <£k mi = <£iml = </**, 
tedy osy S 3 , S 4 rozpolují úhly os S 2 . Tětivou pn±oc určíme ko¬ 
nečně osy S s = mn, St = mp, jež mají tu vlastnost, že v ose S 9 působí 
napětí výsledné k řezu, vedenému osou S 6 , jež je v daném bodě nejvíce 
odchýleno od kolmice k příslušnému řezu, poněvadž je p n nejkratší z tětiv 
kružnice K jdoucích bodem c. 
Počtem určíme polohu hlavních os S 1 , S 2 z výminky ť = 0; je li 
« 0 příslušný úhel, platí dle vzorce (27) 
-* 2 sin 2 a 0 -f x cos 2 = 0, 
z čehož 
Totéž odvodili bychom i z obrazce. Z konstrukce plyne, že při v x > v t 
a kladném r svírá s osou X kladný úhel ostrý osa S v v níž působí nej¬ 
menší napětí Vl ; je-li naopak < v,, náleží při kladném t ostrý úhel 
kladný ose S 2 , v níž působí největší napětí v 2 . Z tan 2 a 0 odvodíme dále 
XV. 
