čemuž vyhovují úhly 2 « 0 ' = 2 y' a 2 « 0 " = 2 <p'± 180°, tedy < = <p', 
a o" = ¥ ± 90°. Působí zde tedy jedno hlavní napětí v tečně k obvodu 
hráze, druhé kolmo k obvodu. Vzorec (29) dá pak hodnoty hlavních napětí 
2 = ~z~ [sec 2 g>' - 
v 2 — v* sec A <p 
(31) 
Je-li zde v x ' > 0, jest ť < 0; svírá pak s osou X kladný úhel ostrý 
osa S 2 , v níž působí napětí v 2 . Toto napětí působí tedy v tečně k obvodu. 
V levém kraji spáry jsou dle vzorců Í18"), (20"), (21") složky napětí 
v *"> = ( v ” — P) tan <p", v x " = (v x " — p) tan 2 cp" + p, 
což dá dle vzorce (28) 
této výmince hoví úhly 
2 tan tp" 
1 — tan 2 q>" 
= — tan 2 (p "; 
2 — 2 <p", 2 <' = + 180°— 2<p", tedy < = — 9 ", cc" = ±20°-~<p". 
Také zde působí hlavní napětí v tečně a normále k obvodu. Hod¬ 
noty jejich, určené dle vzorce (29), jsou 
^ 2 = "2 \ Vx " í 1 + tan * V”) +p( 1 — tan 2 <p") + (v/'—p) (1 + taň 1 ip") J, 
z Čehož plyne 
v i" = P> v ž" = v ” (1 + taň 2 q>") — p taň 2 fp" = 
= P tmi f" = ¥ " + v " -1- ( 32 ) 
Napětí v" ruší se tu patrně se zevnitřním tlakem p, působí tedy 
kolmo k obvodu; v" působí pak v tečně k obvodu, náležejíc k řezu 
kolmému. 
Hlavní napětí v krajních bodech spáry mohli bychom určití též 
přímo z rovnováhy elementámých hranolů, omezených povrchem, ro¬ 
vinou vodorovnou a rovinou kolmou k povrchu, pokud by Šlo o napětí 
v', v Dospěli bychom tu, znajíce směr těchto napětí, ke vzorcům po¬ 
sledním. 
Doslov. 
Posavadní řešení založeno je na lineámém zákoně napětí v x . Bylo 
by nyní vyšetřiti, pokud tento zákon při hrázích vyhovuje. Lineámý 
zákon nonnálného napětí platí při prutech stálého průřezu, jejichž rozměry 
XV, 
