150 g byly centrifugo vány po 7 minut. — Stadia metafase se zašpičatě¬ 
nými konci vřeténka a stadia se soudečkovitými fragmoplasty 
(obraz 1, 4) nejvíce jeví tendenci vychýliti se ze směru podélné 
osy buněčné. Naproti tomu stadia předcházející uspořádání chromo- 
somů v rovině ekvatoriální, kde ještě nejsou konce achromatického 
vřeténka v jednu špičku spojeny, nýbrž kde achromatická vlákénka 
přibližně rovnoběžně probíhají a končí ne v jednom bodě, nýbrž v celé 
ploše, nejsou vysunuta z podélné osy buněčné , jsou posunuta ke stěně 
buněčné, až se jí, celou plochou svého pólu dotýkají. To bylo nalezeno 
jak u hrachu, tak u bobu (obr. 5). 
Poněvadž mi bylo známo ze starších vlastních cytologických pozo¬ 
rování, že v kořenech tykve (Cucurbita pepo) většina dělících figur po 
celou dobu svého trvání, vyjma snad v posledních stadiích metakinesy, 
má podobné snopkovité figury s rovnoběžně probíhajícími vlákny achro- 
matickými, byly klíční kořeny tykve vystaveny účinku odstředivé síly 
150 g po 7 až 30 minut, a ihned po centrifugování fixovány. Všecky téměř 
figury zůstaly v původním směru, t. j. v podélné ose buňky, ač ovšem 
byly posunuty k odstředné stěně buněčné. 
Podélný průměr figur dělících je až do založení přehrádky buněčné 
delší než průměr příčný. Právě vypsaná pozorování o vychylování figur 
z podélné osy, narazí-li ve svém odstředivém pohybu na stěnu buněčnou, 
dají se velmi jednoduše pochopiti jakožto výchylky tuhého tělesa z labilní 
polohy rovnovážné. Labilní je poloha ta potud, pokud se figury dotýkají 
XVI. 
