Obraz, jejž preparáty z těcbto kořenů poskytuji, liší se značně od 
toho, jejž jsem nalezl na preparátech z normálních kořenů centrifugo- 
vaných. Všecka jádra a figury jsou sice opět vrženy ke stěně odstředné, 
Ale jen ty figury jsou vychýleny v polohu šikmou nebo přiloženy ke stene, 
v nichž zachována jsou ještě achromatická vlákna. Naproti tomu figury , 
v nichž vřeténko je nyní fixováno zrnitě nebo zcela zmizelo, jsou svými 
Obr. 7. Jako obr. 5. Ve čtvrté řadě buněčné u levého okraje nahoře 
vychýlená profáse, v páté řadě dole metakinesa. 
chromosomy přitisknuty úplně ke stěně buněčné (obr. 10). Ekvatoriálm 
desky jsou celou svou šíří přiloženy ke stěně, obě skupiny dcerinských 
chromosomů jsou k sobě přitisknuty a v sebe vraženy, základy dceřinných 
jader jsou odděleny od základu přehrádky buněčné a uvrženy k odstředné 
stěně buněčné. Vůbec vidíme četné buňky, v nichžto se chromosomy 
chovaly jako specificky těžší tělíska, jimž není v pohybu bráněno vetknu- 
tím v pevný systém achromatického vřeténka. Chloralhydrátem zrnitě 
přeměněné achromatické vřeténko se tedy nechová jako jednotná hmota 
tuhá. Tím si vysvětlíme, proč skupiny dceřinných chromosomů již nejsou 
udržovány v určité vzdálenosti od sebe, nýbrž jsou k sobě sblíženy anebo 
v sebe vtlačeny, dále také proč jsou chromosomy anafasi přitlačeny ku 
stěně odstředné (obr. 10). 
XVI. 
