volný poměr | a relativní dispersi v, totiž: 
m v = ^i g-” . (o 
(7) »(D) — 1 ' 
kdež C, Z), F jsou známé čáry Fraunhoferovy, a sice vše vůči vzduchu. 
Lze postupovati bud dle absolutní methody 2) neb dle relativní methody 2a). 
K stanovení délek vlnitých jest třeba fotometr cejchovati. Za tím 
účelem jej proměníme připojením vhodného okuláru ve spektroskop, ve 
kterém ovšem na místě nitkového kříže je Maxwellova okulární štěrbina. 
Postupoval jsem pak tak, že jsem šířku štěrbiny šj měnil dle intensity 
příslušné spektrální čáry a zastavoval na střed štěrbiny okulární. Čáry 
slabé tuto štěrbinu právě vyplňovaly, kdežto u čar intensivnějších byla 
štěrbina % valně užší. Poněvadž přístroj náleží sbírkám fysikálního ústavu 
české university, nebude nemístno výsledek této kalibrace zde jednou 
pro vždy uvésti pro potřebu příštích pracovníků s ním. V příslušné tabulce 
D naznačuje prvý sloupec původ čáry. druhý udává její délku vlnitou 
v pp = 10* mm, třetí odečtení r na škále stroje, při čemž první decimála 
stanovena noniem, druhá odhadem. Deset dílků nonia se rovná 9 dílkům 
ale 18 jednoktám měřítka hlavního. 
Grafické znázornění této tabulky jsem provedl dvakráte. Jednak 
způsobem obvyklým v soustavě pravoúhlé, kde r bylo úsečkou a \ pořad¬ 
nicí, jednak tak, že r nanášeno na přímou osu a X na ramena paprskového 
XVII. 
