každé infekci zmíněné specie a u všech individuí cizopasníků, jak jsem 
s jistotou zjistil při srovnávání různých infekcí úhořů. Za druhé granulo- 
vanost je znakem, který stejnou měrou jako u sp. Trypanosoma granulo- 
sum je vlastním všem mnou dosud pozorovaným druhům (viz na př. 
T. II., fig. 13.), a vystupuje pravděpodobně v určité době vývoje. 
Dalšími specifikujícími znaky byly velikost, tvar a poloha kineto- 
nukleu a trofonukleu, délka a šíře těla, zvlnění undulující membrány 
a délka bičíku. Sledujeme-li již jenom u téže specie tyto poměry a máme-li 
zření na všechna stadia vývoje, růstu, vidíme, jak variabilními jsou tyto 
znaky. Velikost kinetonukleu variraje velmi málo u různých druhův a jeho 
poloha je ve většině případů závislá na fixaci (srovnej T. II., fig. 2. a fig. 10.). 
Velikost trofonukleu odpovídá rovněž růstu. Uváděti jeho polohu 
jakožto rozlišující charakter (což udávají Laveran a Mesnil jako typický 
rozdíl pro sp. T. Danilevskyi a T. tincae) má asi tutéž oprávněnost jako 
předešlé znaky. Jakkoli jsem tohoto rozdílu u zmíněných specií nezna¬ 
menal, uvádím na vysvětlenou, že poloha trofonukleu u téže specie a při 
téže infekci velmi variruje (srovnej T. II., fig. 3. a fig. 9.). Co se týče pak 
zvlnění undulující membrány a délky volného flagela, jsou oba tyto znaky 
výsledkem činnosti krajového vlákna a momentní polohy v době fixace. 
Na základě těchto všech fakt se domnívám, že cytologické rozdíly 
tkví v rázu nákazy. Zůstává tedy poslední znak rozlišující a tím je délka 
těla (měřena ovšem ve všech rázech infekce). Vezmeme-Ii tento znak za 
rozlišující, pak lze celou tu řadu specií restringovati na dvě skupiny: 
skupina prvá obsahuje Trypanosoma granulosum, T. cobitis, T. bar- 
batulae, skupina druhá pak specie ostatní. Znak „velikost" míním tu 
ovšem jako znak dospělých stadií. • 
Dle toho prvá skupina se vyznačuje největší délkou, která je znakem 
konstantním. Při tom T. granulosum se od T. cobitis a T. barbatulae liší 
menší šíří. 
Větší ještě identita je ve skupině druhé, kterou asi typicky repre¬ 
sentuje přechodní forma T. percae. Průměrná velikost této skupiny měří 
i s flagelem 50 ji. Vyskytují-li se v této skupině jisté nepatrné rozdíly 
ve velikosti těla neb délce bičíku, dlužno věc vysvětliti především 
tím, že na př. specie Brumptovy byly měřeny za živa, kdy veliká po¬ 
hyblivost a měnlivost těla tyto nepatrné diference připouští; za druhé 
rozdíly velikosti dlužno vysvětliti rázem nákazy. Tak jsem na př. shledal 
identitu (již ostatně Minchin sám připustil) sp. T. Danilevskyi a T. tincae, 
šlo-li u obou o mírné, chronicky probíhající nákazy, tudíž infekce téhož 
rázu. Srovnává-li se však u jednoho druhu formy při nákaze akutní, 
u druhého při nákaze mírné, objeví se vždy jisté rozdíly velikosti. Při tom 
jsem konstatoval, že dospělé formy při chronické , mírné nákaze dosahují 
značnější velikosti než tytéž formy při infekci akutní. Toto faktum jsem 
zjistil jak při srovnávání různých druhů, tak i při srovnávání forem z růz¬ 
ných nákaz u téže specie. 
XVIII. 
