9 
Právě tak jako plasmou jsou tyto formy význačné oběma svými 
jádry. Je to především kinetonukleus (blefaroplast), který tyto formy 
ostře odlišuje od dospělých stadií. Je totiž značně krátký, při čemž mu 
přibylo šíře tak, že mnohdy je ovální až kulovitý (viz T. I., fig. 4. a srovnej 
Minchinovu sp. T. Guemeyorum). Má tenkou, jadernou blánu a uvnitř 
temně červeně až fialověmodře zbarvené těleso (karyosom), kolem něhož 
je světleji zbarvená část tekutá vnější. Ta vnitřní kompaktní část jeví 
se různě dle stadií procesů v něm se odehrávajících bud jako jediný sou¬ 
vislý útvar neb v podobě fragmentů. 
Nejzajímavější strukturu má však trofonukleus, který je v prů¬ 
měru k tělu a kinetonukleu značně veliký a spíše kruhového než oválného 
tvaru (viz T. I., fig. 4.). Má zřetelnou blánu (viz T. I., fig. 1., 2., 4.) 
a jeví v základní hmotě, růžově zbarvené, zrnka značně veliká, na nichž 
při silných zvětšeních lze rozeznati jakýsi světlejší podklad a pak sytě 
se barvící hmotu na prvý se vázající (linin a chromatin). Sestavení těchto 
zrnek je obyčejně ve tvaru věnce na periferii, může však býti i nepra¬ 
videlně roztroušené (T. I., fig. 3.). — Karyosomu jsem v této fázi jaderného 
vývoje nikdy neznamenal (srovnej Keysselitz). 
Dělící formy těchto mladých stadií jsou přes značný počet cizopas- 
níků velmi řídké. Dělení jest obyčejně v začátcích a týká se bud kineto¬ 
nukleu (T. I., fig. 20.) nebo záleží ze zřetelné kinese trofonukleu (T. I., 
fig. 5.), při čemž znovu vystupují v dceřinných jádrech ona veliká chro- 
matinová zrnka. Kinese tato je provázena dělením se undulující mem¬ 
brány a předního flagela. 
Při silnějších infekcích počet těchto mladých forem převládá. Další 
vývoj těchto stadií representují formy, které velikostí stojí asi ve středu 
mezi mladšími a dospělými stadii. Změny tímto vývojovým růstem pro¬ 
dělává při tom jak plasma, tak i obě jádra. 
Plasma je hustší, banitelnější a objevují se v ní již hojnější a větší 
granula. Ony vakuoly, typické pro předešlá stadia, bud mizejí neb (a to 
většinou) jim růstem značně ubylo na velikosti. Rozčlenění na temněji 
zbarvenou entoplasmu a světleji zbarvenou ektoplasmu je již zřetelné 
(T. I., fig. 6.). Změny, odehrávající se v jádrech, záleží vtom, že kineto¬ 
nukleus se protahuje do délky, při čemž pozbývá své dřívější šíře; v trofo¬ 
nukleu ona veliká chromatinová zrnka pozbývají své individuality, roz¬ 
ptylujíce se v menší sytě červeně zbarvená zméčka, pravidelně po celém 
jádře roztroušená (na význam toho poukáži v závěrečné kapitole). 
Další pak růst těchto přechodních forem vrcholí ve stadiích dospě¬ 
lých- Již za živa lze tyto dospělé formy zřetelně rozeznati od jiných stadií 
jejich velikostí, pomalejším pohybem a značně hustší plasmou/která jeví 
zelenavý nádech. Na barvených preparátech vystoupí v plasmě značná 
granulovanost, jmenovitě v zadní partu těla. Granula, která jsou roz¬ 
troušena po celém těle, dosahují někdy u těchto dospělých stadií velikosti 
blefaroplastu tiypanosom a barví se fialově-červeně. Ona cylindrická 
XVIII. 
