11 
v jediný sférický neb ovální útvar karyosomový. V této formě není viděti 
nijakých jiných útvarů v karyosomu (T. I., fig. 7.). Naproti tomu u jiných 
individuí ke zcela zřetelně zříti v něm malé, sférické tělísko, sytě chroma¬ 
tický zbarvené, což je centriola, jež je v době klidu skryta v karyosomu 
(T. I., fig. 18.). Dosti zhusta se vyskytují stadia, u nichž rozlišení na vnější 
zónu a na kaiyosom mizí tím, že tento vyplňuje celé jádro. 
Dělení trofonukleu u těchto dospělých stadií počíná se tím, že z ka¬ 
ryosomu vystupuje ono sférické tělísko, centriola, která se staví polárně. 
Tento zjev vystoupení centrioly je poměrně častý a již při slabším zvět¬ 
šení patrný pro neobyčejně sytě červené její zbarvení (T. I., fig. 11.). Toto 
vystupování centrioly upomíná velmi na podobný zjev Hartmannem 
a Chagasem pozorovaný u Haemogregarina Lutzi a ještě více na vyobra¬ 
zení Moroffova u Adela zonula (viz Hartmann). Proti tvrzení Hartman- 
nově jsem však nenalezl nijakého spojovacího vlakénka s kaiyosomem. 
Další fází dělení je rozdělení centrioly ve dvě, jež s počátku zů¬ 
stávají na jednom pólu (T. I., fig. 12.), ale pak se rozestupují na oba póly 
karyosomu (T. I., fig. 13.), Tato fáze úplně souhlasí s vyobrazeními Mo- 
roffovými (viz Hartmann, Fig. 3., II. b; srovnej Minchinovo vyobr. 68.). 
Na to následuje diferencování se karyosomu v chromatická tělíska, kte¬ 
rýžto zjev však (snad vlivem osmiové fixace) jen velmi zřídka ke sledovati 
s naprostou zřetelností. Stadia s ekvatoriální destičkou jsem dosud ne¬ 
nalezl. V telofasi se pak hmota chromatická rozestupuje na oba póly 
a shromažďuje se kolem centriol, jež v sobě uzavře. Tak dostáváme po¬ 
sléze stadia, kde má individuum již 2 oddělená jádra, v nichž však chro¬ 
matická substance je v téže formě jako u mladých stadií, totiž ve způsobe 
velikých zrnek (T. I., fig. 15.). 
Velmi častý je zjev, kdy se v nově rozdělených jádrech seskupí 
chromatická hmota hned v karyosomy (T. I., fig. 14.), což se mnohdy 
děje již v telofasi. Toto upomíná na Minchinova pozorování u variety 
T. esocis a Gelei-ova u T. dendrocoeli, kde se přihází velmi zhusta. Zdali 
i v tomto případě u naší variety dochází k zřetelnému rozdiferencování 
se karyosomu v těliska obdobná chromosomům teprve po kinesi, jak to 
pozoroval Gelei, či zda nerozlišení karyosomu v době dělení v chromo- 
somy, je zaviněno fixací a přebarvením, nemohu dosud pro poměrně 
řídká stadia dělení rozhodnouti — a zůstává mi směrodatným pro po¬ 
souzení vývoje jádra fakt, že rozdělená jádra dospělé formy (T. I., fig. 15.) 
mají stejnou granulovanou strukturu jako jádra stadií mladých. 
Dělící stadia těchto dospělých forem se vyskytují velmi zřídka 
na fixovaných preparátech a ukazují rozdělené již trofonukley, ležící 
při undulující membráně. Ostatní fáze dělení jejich jsem pozoroval v rych¬ 
lých kulturách, kde již po 12—18 hodinách se hojně objevují. Materiál 
kultivovaný záležel výhradně z dospělých forem slabší, chronicky probíha¬ 
jící nákazy. Dělící <^é individua štěpí se po délce těla, při čemž ustavič- 
XVIII. 
