12 
ným pohybem vzniká dojem, jako by tu bylo více individuí sestavených 
v rosetu, což vzniká tím, že nerozdělená zadní partie těla s rozštěpenou 
částí přední je tvaru Y. V dalším průběhu dělení se individuum rozštěpí 
úplně ve 2 individua, která spolu ještě souvisejí téměř celou šíří zadní 
partie a provádějí pohyby směřující proti sobě a k úplnému se uvolnění. 
V zadní partii obou individuí lze zříti hustší plasmu a různý počet světlo- 
lomných vakuol a malých granulí, odrážejících se od ostatní plasmy. Za¬ 
jímavým zjevem v té době, kdy již je dělení u konce, je fakt, že se jedno 
z individuí přichycuje krvinek pomocí předního bičíku. Proti tomuto 
fixování se na krvince provádí druhé individuum trhavé pohyby, jimiž 
se posléze obě individua od sebe úplně oddělí. Nově vzniklá individua 
mají as polovinu velikosti stadií dospělých a pohybují se, jak jsem se již 
svrchu zmínil, podobně jako vývojové formy ze zažívací roury piscikol, 
kterýžto pohyb se s počátku velmi podobá pohybu spirilovému, při čemž 
zvláště krásně vyniká činnost undulující membrány. Tento pohyb se 
vyznačuje také tím, že není při něm oněch smrskujících pohybů, podmí¬ 
něných činností myonemů, jak tomu jest u stadií dospělých. 
I takto již rozdělené formy mají, jak již Keysselitz konstatoval, 
zřejmou tendenci přichycovati se červených krvinek předním flagelem, 
při čemž činností undulující membrány tělo se protahuje do délky a tvoří 
mírné, pravidelné vlny. Změn vnitřní struktury, týkajících se mitosy 
trofonukleu a kinetonukleu, jakož i vzniku bičíků jsem in vivo nemohl 
bezpečně zjistiti. 
V dospělých stadiích vrcholí současně vývojový cyklus, pokud se 
odehrává v krvi ryby; Keysselitz, který prvý popsal podrobně vývojový 
cyklus rodu Trypanoplasma, se domnívá, že již v těle ryby děje se v těchto 
dospělých stadiích rozlišení na samčí a samičí gamety. Dle něho se roz¬ 
lišují tyto dvě pohlavní formy od sebe takto: gamety samičí mají slaběji 
vyvinutý (méně barvitelný) kinetonukleus a poměrně veliký trofonu- 
kleus, gamety samčí mají naproti tomu silnější kinetonukleus a relativně 
malý trofonukleus, kromě toho pak jasnější plasmu s menším množstvím 
reservních látek. Připustíme-li tyto znaky za rozlišující, pak by samičí 
gametě odpovídalo individuum vyobrazené na T. I., fig. 10. a samčí indi¬ 
viduum na T. I., fig. 9. Toto bylo by však spíše náhodné a libovolné, ježto, 
shmu-li celý svůj dosavadní materiál, musím přiznati, že tyto rozlišovací 
pokusy by byly více předpokládané než všeobecně platné. Na velikém 
počtu svých preparátů naší variety jsem se zabýval studiem tohoto 
pohlavního rozlišení dospělých stadií a shledal jsem, že znaky Keysselitzem 
udávané tak značně varirují, že jich jako naprosto pevného vědeckého 
kriteria nelze přijmouti. Ani při takových nákazách, které Keysselitz 
považuje za zvláště příznivé pro další vývoj v pijavce, kdy totiž se v peri¬ 
ferní krvi objevují výhradně typické dospělé formy, jsem nemohl konsta¬ 
tovali chrarakterův, které by byly pevně přijatelné jakožto kriteria 
pohlaví. 
XVIII. 
