17 
těle roztroušená granula, zbarvená modročerveně. Vakuola u kineto- 
nukleu vystupuje opět jakožto typický charakter. Trofonukleus je 
většinou sfencký neb řidčeji ovální a má obdobnou strukturu jako ona 
mladá stadia tiypanoplasmová; skládá se totiž z pravidelně rozestavených 
velikých granuli, jež obyčejně vyplňují celý obsah jádra (T. II., fig. 1 V 
Tato granula jsou sytě červeně zbarvena. Jen výjimečně se jeví jádro 
jako homogenní, temně zbarvený útvar (T. II., fig. 2.). Ani u těchto mladých 
stádu jsem neshledal karyosomu. 
, . Kinetonukleus je poměrně značně veliký, tvaru sférického a silně 
bamtelný, takže v něm nelze stanoúiti nějakých vnitřnich detailův. 
Růst těchto forem má v zápětí změny jak v plasmě tak i v jádře. 
Již za živa lze tato stadia růstu rozeznati od mladých pomalejším po¬ 
hybem, značnější délkou a bohatstvím plasmy. V několika případech 
jsem pozoroval v plasmě veliké, vakuolovité útvary sférického tvaru, 
silně světlolomné, jež se pohybovaly a cirkulovaly volně v zadní partii 
těla mezi oběma jádiy. Zdali ty útvaiy jsou identické se sférickými 
granuly, o nichž se zmíním, a jsou-li to produkty výměny látek či de- 
generační, nemohu rozhodnout! 
Zbarvením objeví se v plasmě silné, stejnoměrné granulování- tato 
granula se barví tmavě modře. Vedle nich objevují se však v plasmě 
těchto stadií růstu granula větší, barvící se červeně až fialově. Jejich 
rozdělení není sice pravidelné (jsouť roztroušena po celém těle), přes to 
však se v největším počtu soustřeďují v partii mezi jádrem a předním 
koncem těla (T. II., fig. 13.). Tato granula jsou pravděpodobně výsledkem 
asimilace. 
Zjevem odchylným a poměrně velmi řídkým je přítomnost velikých 
sférických granulí. Plasma je při tom skoro úplně a rtžově 
zbarvena. Také u těchto granulí lze sledovati jisté lokalisování, jehož 
centrem je jádro. Někdy jsou sestavena v liniích paralelních s undu- 
lujíd membránou. Jich přítomnost souvisí se změnami, jež se odehrávají 
v jádře. Kdežto totiž se u normálních, dospělých stádu nalézá v jádře 
sytě červeně zbarvený kaiyosom, u těch individui, která mají ve své 
plasmě tato veliká granula, karyosom bud částečně nebo úplně se redukuje, 
při čemž trofonukleus nabývá větších rozměrúv a jeví difusní zbarvení! 
V některých případech, kdy ještě nejsou granula vyvinuta v takovém 
množství a velikosti, lze ještě uvnitř jádra zřítí zbytek karyosomu (T. II., 
fig. 8.). Vrcholem těchto procesů jsou stadia, kdy granula jsou ve velikém 
poětu a značné velikosti přítomna. Tu pak již nelze v trofonukleu na- 
lézti stop po karyosomu a jádro má vzhled degeneračni (T. II., fig. 9.). 
Vzhledem k této souvislosti mám za to, že tato granula jsou vý- 
sledkem degeneračnich změn v jádře, jež nejprve vedou k úplné degene¬ 
raci karyosomu a posléze k úplné degeneraci celého trofonukleu. Pro 
degeneraci mluvi i změny v kinetonukleu, jenž má mnohdy porušené 
Rozpravy: Roč. XXIV. Tř. II. Cb. 18. 
XVIII. 
