18 
kontury a jeví menší barvitelnost. Též plasma je abnormální, jsouc rů¬ 
žově zbarvena a postrádajíc oněch modře a červeněfialově zbarvených 
drobných granulí, jež jsou typická pro individua normální. Považuji celý 
zjev za „vohitinosu" (Swellengrebel). 
Kinetonukleus u normálních dospělých stadií nabyl větší velikosti 
a jest obyčejně sférický, temně zbarvený. Jeho vzdálenost od konce těla 
variruje na preparátech dle stažení plasmy v době fixace. Redukčních 
procesů jsem v něm neshledal. 
Za to trofonukleus je růstem podroben zajímavým změnám, jež 
v celku odpovídají tomu, co jsem naznačil u předešlého rodu. Jeho poloha 
v těle celkem variruje. Někdy je bližší přednímu konci těla, jindy opět 
zadnímu, většinou ležívá v centru. Přibylo mu velikosti a je většinou 
oválního než sférického tvaru. Proti mladým stadiím jest u dospělých 
jádro diferencováno na vnější zónu, světle růžově zbarvenou a vnitřní 
kompaktní, sytě červeně zbarvený karyosom. 
Vnější světlá část trofonukleu má jemnou strukturu a připouštím, 
že obsahuje, soudě dle zabarvení, nepatrné kvantum chromatinu v podobě 
neobyčejně malých zméček. 
Vmtřní část, karyosom, leží ve většině případů v centru jádra (T. II., 
fig. 2.), ale není vzácným případ, kdy leží na jeho pólu (T. II., fig. 6.). 
Co se týče ostatní struktury dospělých stadií, jsou to především 
myonemy (T. II., fig. 6.), které probíhají souběžně s krajovým vláknem, 
a pak ona typická vakuola, ležící u kinetonukleu. Malé vakuoly vyskytují 
se u těchto forem v podobné formě jako u rodu předešlého. V jediném 
případějsem nabyl dosti široký, protáhlý útvar, probíhající v dorsální 
části těla a směrem k jádru se rozplývající. Soudě dle degeneračních 
zjevu celého individua, patří snad i tento útvar k týmž procesům de- 
eeneračním r 
Dělicí stadia této variety nejsou vzácná, ale dělení je provedeno 
obyěqně )en v trofonukleu, probíhajíc obdobně jako u r. Trypanoplasma. 
Jakožto poěátek dělení dlužno označili stadia, kdy centriola vystupuje 
2 k 7° S0 “" a ?t ví * na Í eh ° P«» (T. II., fig. K). Toto stadium 
je relativné časté. Rozdělení centriol v prvé fázi, jako u trypanoplasem, 
jsem nenalezl, za to však dosti často stadium, kdy obě centrioly jsou 
na pólech a chromatin je seskupen v ekvatoriální destičku (T. II. fig. 15.). 
Ostré odlišení vnějšího jádra obyčejně mizí, ač někdy i blána ještě v této 
fázi je normálně vyvinuta. Rozdělené centrioly na pólech jsou viditelné 
jako temné body, kolem nichž jsou světlé dvůrky. Diferencování karyo- 
somu v chromosomy jsem nalezl pouze ve 2 případech (T. II., fig. 18.), 
ve stadiu equatoriální destičky nelze však bezpečně individualitu jich 
zjistiti, ježto se destička jeví jednolitě, temně zbarvená. Snad i zde vli¬ 
vem zbarvení (či fixace?) toto rozlišení není patrno právě tak jako v telo- 
XVIII. 
