Formy a) a b) značí pohlavní formy (prvá typ samčí, druhá typ 
samičí), forma c) typ indiferentní. 
Jakožto nejplatnější je pro naši otázku názor Hindle-ův, protože je 
v něm charakterisováno rozlišení forem pohlavních v krvi hostitelově, 
a nikoli v zažívacím traktu přenašeče. Hindle rozlišuje opět tři formy: 
samčí, samičí a indiferentní. Dle něho samicí individua („stumpy forms'*) 
se vyznačují tím, že zadní konec těla je tupý, zaokrouhlený a celé tělo 
v poměru k značné šíři je velmi krátké. Bičík a undulující membrána 
jsou vyvinuty velmi slabě. Plasma se barví velmi hustě a obsahuje četná 
chromatická granula; kinetonukleus je velmi veliký, trofonukleus rovněž 
a je v podobě kulatého váčku, kterýž uvnitř chová sférický centrosom 
( = karyosom?), jenž je dvakrát tak veliký jako u forem indiferentních. 
Formy samčí („long forms") jsou naproti tomu delší, štíhlejší a jich zadní 
konec je zašpičatělý. Bičík i undulující membrána jsou velmi dobře 
vyvinuty. Plasma se barví méně hustě a neobsahuje oněch chromati¬ 
ckých granulí. Kinetonukleus je malý, trofonukleus je pak v podobě 
protáhlého, oválného váčku, jenž má uvnitř malý, zřetelně rozlišený 
centrosom. 
Srovnáním těchto tří různých stanovisek rozlišovacích je patrno, 
že si tato v typických některých charakterech odporují, jmenovitě v ohledě 
jader, jež při kopulaci jsou pak nejdůležitějšími komponentami. 
Pokud jsem studoval u forem, přicházejících v periferní krvi, 
tyto rozlišovací charaktery, jest mi přiznati, že jsou velmi labilní. Tak 
ku př. ono tupé zakončení těla jest jistě v mnohých případech zaviněno 
momentní stažitelností v době fixace (jmenovitě pro fixaci alkoholem abs. 
a methylalkoholem) i u těch individuí, jimž bychom dle jich jaderných 
poměrů přisoudili samčí pohlaví; naopak formy, které jeví znaky pohlaví 
samičího (granulovanost, poměry jader), zakončívají dlouze, protáhle. 
Rovněž tak délka volného flagela a zvolnění undulující membrány je 
ve velmi četných případech odvislé od jich činnosti v době fixace V té 
věci odkazuji znovu na to, co jsem řekl v té příčině o rodu Trypano- 
plasma. 
Ani hojnost granulí a reservních látek není znakem, jenž by se 
konstantně objevoval u forem, které by ostatními svými znaky jevily 
ráz samičího pohlaví. Co se pak týče velikosti kinetonukleu, měřil jsem 
za tímto účelem značné množství individuí, srovnávaje při tom i ostatní 
charaktery autory udávané, a zjistil jsem, Že tyto rozdíly velikosti bud 
(a to většinou) neexistují vůbec anebo v míře tak nepatrné, že jich pro 
přesné vědecké zjišťování nelze bráti v úvahu. A právě tak vyzní i rozdíly 
v trofonukleu, týkající se velikosti kaiyosomu, jež je, jak většina autorův 
udává, podmíněna větším nebo menším zhuštěním chromatické substance. 
Také tento znak jsem shledal tak variabilní, že ho nemohu bráti v úvahu. 
Důležitější je však faktum, že tento nedostatek přesných rozlišo¬ 
vacích znakův obojího pohlaví je vysvětlitelný, uvážíme-li, že tato stadia. 
XVIII. 
