Arsen. 
a) Historický úvod . 
Bussy 1 ®) stanovil prvý kyselinu arsenovou titrací velmi slabým 
permanganátem ve velmi zředěných roztocích za okyselení kyselinou 
solnou za studená. 
Dle Péan de St. GiUes 17 ) je bezpodmínečně nutno titrovati v silném 
rozředění, ježto jinak se vylučuje silně červeno-žlutě zabarvená manga- 
nitá sůl, což způsobuje nezřetelný konec reakce. Týž autor shledal dále, 
že oxydace kyseliny arsenové v arseničnou je úplná jak v prostředí kyselém 
tak i zásaditém, nutno však pracovati s přebytkem permanganátu, který' 
později v kyselém roztoku nadbytkem titrováného FeS0 4 vyloučené 
vyšší sloučeniny manganu redukuje, načež se permangátem dotitruje. 
Později dokázal V a n i n o, 18 ) že oxydace kyseliny arsenové v pro¬ 
středí kyseliny sírové probíhá daleko snáze za horka. Za účelem urychlení 
pochodu přidává Vanino přebytek permanganátu, který dotitruje zpět 
kysličníkem vodiěitým. 
Donath a Schoffel 19 ) užili ku stanovení nadbytečného 
permanganátu při titraci manganu rovnice 
3As 2 0 3 + 4KMn0 4 = 3As, 0 B + 2K,0 + 4Mn0 2 , 
dle níž se oxyduje kvantitativně kyselina arsenová permanganátem 
v prostředí neutrálném i zásaditém. Reakce probíhá za chladu zvolna, 
za tepla však poměrně rychle. Přes to však její konec, totiž úplné od¬ 
barvení permanganátu pro hnědou barvu utvořivších se vyšších kyslič¬ 
níků manganu lze jen stěží postřehnouti, ježto tyto se jen pozvolna usazují. 
Tomuto nedostatku odpomáhají poslední autoři kysličníkem a síranem 
zinečnatým. 
b) Vlastní pokusy. 
V přítomné práci byla věnována pozornost titraci kyseliny arsenové 
permanganátem nejen v prostředí zásaditém, nýbrž i kyselém a při studiu 
přesného stanovení nej menšího přebytku permanganátu v prostředí 
kolloidálních vyšších kysličníků manganu byly získány analyticky za¬ 
jímavé výsledky. 
A) Oxydace v prostředí kyselém. 
K pokusům slohžil obvyklý roztok kyseliny arsenové, jakého se 
užívá k analysám jodometrickým, připravený rozpuštěním 4-95 g kyslič¬ 
níku arsenového v uhličitanu sodnatém, jenž byl rozředěn na 1 1. Přesnou 
jodometrickou analysou stanoven byl f = 0* *98. 
**) Compt. reud. 24, 661 (1847). 
w ) Annal. de Chim. et de Phys. 55, 385 (1859). 
*) Zeitschr. i anaL Chemie 34, 426 (1895) 
*) Monatshefte f Chemie 7, 644 (1886). 
XIX 
