ROČNÍK XXIV. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 24. 
Studie o inaktivaci řotosynthetické assimilace 
a tvorby chlorofyllu. 
Část V. a VI.* *) 
S dvěma tabulkami a 11 obrazy v textu. 
Napsal Dr. Jaroslav Peklo. 
(Předloženo dne 16. října 1914.) 
Část V. 
Dědičnost panašování a vztahy její k nálezům cytologickým. 
Poměry dědičnosti u rostlin panašovaných jsou již dosti důkladně 
probadány. V některých případech stalo se tak v souvislosti s podrobným 
ohledáním rostlin a tu stanoveny takové anatomické podrobnosti, že není 
odtud daleko do eruovám hmotné povahy příčiny panašování. Tu ovšem 
cytologické nálezy, jež byly učiněny referentem v albikátních protoplastech, 
mohly by míti také jakousi důležitost i je nezbytno, aby byla učiněna 
krátká exkurse do literatury, jež týká se dědičnosti panašování. Budiž 
ovšem hned na počátku vytčeno, že jest nutno činiti přesný rozdíl mezi 
přímým přenášením či lépe řečeno předáváním „viru" panašovacího při 
dědění panašování (t. zv. mechanické dědění) a mezi zjevy pravé dědičnosti, 
kdy vyměňují se mezi potomstvo určitých rostlin gény, 2 ) faktory vlastností 
účastněných při panašování. Přirozeně panašování infekční tvoří kategorii 
pro sebe, u které jedná se o předávání „viru" jen vegetativní a nikoli — 
dle našich dosavadních vědomostí — pomocí sexu i nebude o něm v ná¬ 
sledujících partiích práce uvažováno. 
Baurovi 1 ) vděčíme za podrobné zpracování anatomických poměrů 
bíle panašovaných Pelargonií. Resultáty jeho mohly by býti základem pro 
podobné pr áce také u jiných forem panašování a mohly by dle mínění 
l ) Část IV. „Etiologie panašování" obsažena je v č. 10., ročníku XXIV. druhé 
třídy Rozprav Akademie. 
*) Po úřadě s filologem užívá referent feminina „géna" místo neutra resp. 
maskulina „gen" (dle německého „Das Gen"), jelikož svědčí více duchu českého 
jazyka. 
XXIV. 
