barev, takže někdy jsou až bílé s nepatrným množstvím zeleni, jindy 
téměř úplně zelené s malými, bílými skvrnkami, ba přicházejí i listy 
a jednotlivé větve čistě jednobarvé. Také tato vlastnost nemendluje. 
Oproti Pelargonitm jeví se zde ten rozdíl, že jest dědičná jen po matce. 
Semenáčky jsou dle stupně albikace mateřského místa, na němž nacházely 
se buňky vaječné, bílé až zelené; bílé ovšem odumírají, zelené dávají jen 
zelené potomstvo. Křížení pak typica 9 x albomaculata jak v F 1 tak 
v F 2 dalo původ čistě zeleným rostlinám, bastardi však mezi maculata 
9 X typica d byli bílí. Ukázalo se zde tedy čisté dědění toliko po matce, 
pyl není nositelem „viru". Případů podobných dalo by se shledati zajisté 
více, Bauroyo 1 ) na př. (1910, pg. 99) albomakulatní Antirrhinum 
maius, snad také jedna pestrá forma Primula sinensis sem náleží. Zajímavo 
je, že jedna sippa od Melandrium Shullova 2 ) (1913, pg. €0), bíle 
mramorovaná a též nemendlující, nýbrž jen s dědičností po matce, byla 
periklinálně i sektoriálně „chimérická". Jiná však sippa od Melandrium , 
již zove „aureová" (1. c. pag. 67: „die Blátter dieser Pflanze zeigten gelbe 
Flecken, die meisten waren klein und rundlich; nur vereinzelt war ein 
halbes Blatt verfárbt"), chovala se jinak, ačkoliv také nemendlovala. Dala 
se částečně srovnati s bělokrajným Pelargonium zonale Baurovým, 
lišíc se od něho jen tím, že descendenti křížení byli jen z části chlorofyllu 
prosti, jestliže obě dvě sexuální buňky pocházely z květů „aureově" 
zbarvených rostlin. Shulí však také uvažuje o tom, zda nemohlo by 
se zde jednati o případ choroby infekční, která by se lišila od Abutilonů 
a infekčních Liguster tím, že by se přenášela na jednu část descen- 
dence jak pomocí buněk vaječných tak pylem. Pro infekční původ její 
svědčí dle Shulla několik úkazů: Okrouhlé skvrny, jež se objevují na 
listech původních aureových rostlin, jsou v prostředku sytě žlutými, ke 
kraji jeví se zelenějšími, takže jsou to ponenáhlé přechody od pletiv žlutých 
k normálním. „Dies spricht fůr ein „Virus" oder desgleichen, das sich 
von einer Zelle aus excentrisch ausbreitet." Ve středu těchto skvrn objevují 
se žluté a hnědé pigmenty, velmi pravděpodobně rozkladné produkty 
chlorofyllu. Ty četné různé formy, ve kterých se objevuje „aureové" pa- 
našování netoliko u různých individuí Melandria nýbrž i často u jednoho 
a téhož exempláru, jsou také lehčeji vysvětlitelné, jedná-li se o infekci. 
S h u 11 resumuje, že se v těchto případech nejedná o žádné pravé dědění. 
„Ich glaube, daB wir es bei den grůnen weiBen Chimáren und bei den 
Marmorierungen von chlorinomaculata und aurea-Sippen nur mit patho- 
logischen Erscheinungen zu tun haben" (1. c., pg. 76). Čtenář vzpomene 
L ) Baur E., Untersuchungen uber die Vererbung von Chromatophoren- 
merkmalen bei Melandrium, Antirrhinum und Aquilegia. (Zeitschrift fůr induktive 
Abst. IV, 1910, pg. 81 seq.) 
*) S h u 11 G. H., Uber die Vererbung der Blattfarbe bei Melandrium. (Be- 
richte d. deutschen bot. Gesellschaft, Generalversammlungsheft 1913 [1914% pg. 
XXIV. 
