náchylných avf 2 typická štěpení dle 3 : 1. Nilsson-Ehle 1 ) (1911, 
pg. 78) konstatoval takovéto jednoduché vztahy také, ale toliko tenkráte, 
jestliže užil ke křížení extrémně se chovajících variet. Naproti tomu vystou¬ 
pilo u jeho kříženců, byly-li vzaty za rodiče rassy sobě blízké, co se týče 
chování oproti řezům, sice také znatelné štěpem, nad to však tvoření 
nových stupňů mimo hranice rodičů, transgressí. Transgresse tyto jevily 
se v jak menší tak větší resistenci oproti formám zkříženým. Náležely pak 
transgresse pravidelným štěpením. Neboť vyštěpování jich dělo se u jistých 
parcell v F 3 tímtéž způsobem jako v F ž , potomstvo této generace štěpilo 
na př. opět ve stupně rodičovské i stupně daleko náchylnější, z čehož 
následuje, že tvoření posledních vždy neustále pokračuje. Že transgressivní 
stupně náleží pravidelnému štěpení, znamená však, že toto nemůže býti 
tak jednoduchým, jak Bif fen se domnívá, nýbrž že probíhá kompli¬ 
kovanějším způsobem, při nejmenším, že jednoduché štěpení nemůže býti 
považováno za pravidlo. E h 1 e se domnívá, že se zde jedná o polyfaktorii, 
třebaže faktorů by nemusilo býti mnoho. 
Z toho podává se závěr, že zjevy dědičnosti této, třebaže příčina její 
byla mechanická, to jest infekce houbou rezovou, ve většině případů jsou 
povahy komplikovanější. Zajisté, že tomu tak může býti i u vylíčených 
případů panašování. Patrně pak u pravidel, jež byla u těchto stanovena, 
jedná se jen o dědičnost podmínek, event. hereditémích disposic. Analogie 
s řezy byla by úplnou, kdyby dokázána byla hypothesa Erikssono va, 
dle níž v některých případech vegetují rezové houby v pletivech obilek! 
Také Corrensem stanovené čisté štěpení dle 3 :1 u „ sordaga'" nevylučuje 
možnost, že příčina její nemohla by býti na př. povahy parasitémí, třebaže 
nikoliv obyčejného rázu. Neboť i v tomto případě mohlo by se jednati 
o to, že pokusy stanovena byla dědičnost podmínek nějakých, jež vybavují, 
uskutečňují vystoupení této nemoci. Tím méně se referentovi zdá pravdě¬ 
podobným, že zmíněné případy panašování infekčního musily bv býti 
principielně různými od nemendlujících kategorií albikace. Ale ovšem zdají 
se býti komplikovány případy první vystupováním hereditémích variací 
„podmínek", čehož nepozorujeme u Pelargonií, albomakulat atd. Jest 
možno, že způsobeno jest to tím, že příčina panašování u variegátních 
forem atd. není tak pevnou, silnou, aby mohla se projeviti za všech okol¬ 
ností. Neboť to právě pozorujeme do značné míry aspoň u albikací ne- 
mendlujících. A tak se zdá, že studium bastardačmch zjevů u rostlin 
panaŠováných ukazuje k tomu, že budeme moci pomocí ještě intensivnějšího 
prohloubení jeho poodhalit! fysiologické příčiny panašování mendlujícího. 
Shledali jsme, že zjevy dědičnosti, jak se projevují u chlorinových, 
variegátních a jiných mendlujících sipp albikátních, nikterak nesvědčí 
proti domněnce, nemohlo-li by se jednati u panašování o působení nějakého 
symbionta nebo i parasita najmě houbového, třebaže, jak ještě dalšími vý- 
l ) Nilsson-Ehle H., Kreuzimgsuntersuchtragen an Hafer und Weizen 
II. 1911. 
XXIV. 
