na působení nějakého intracellulámího jedu, kteréžto působení jest pod¬ 
miňováno tím, že plasma jednoho druhu obsahuje látky, jež jsou proti 
plasmě druhého druhu jedovatými. Zkrátka nastává dle Lidforsse 
při křížení oněch dvou druhů jakési otravování. Věc tato byla referentovi 
velmi podezřelou i pátral po polích řepných, zda by se neobjevilo něco 
podobného u této rostliny. Neboť u cukrovky vystupuje často heterogamie 
(F r u w i r t h, 1910, pg. 368), i mohly by se snadno vyskytnouti exempláry, 
které byly cizím pylem oplozeny a vlivem tohoto oplození „otráveny" dle 
výkladů Lidforssových. Ačkoliv věc tuto stěží lze definitivně 
řešiti jinak než pokusně, nalezeny byly pres to případy, které s hlediska 
anatomického úplně odpovídají nálezu Lidforssovu. Byly nalezeny 
řepy, které měly listy v nejlepším rozvoji a budto úplně nebo do polovic 
čepele krásně aureově žluté. Při anatomování nalezeno, že žluté části mají 
chlorofyU více méně rozrušený, v buňkách pak velké množství škrobu. 
Zelené poloviny těchže listů naopak měly krásný neporušený chlorofyU, 
se stromatickou strukturou plastidů a jen s malým množstvím škrobu 
(u cukrovky objevuje se v normálních listech škrob ve větším množství 
obyčejně jen při krajích čepele). Z předešlých prací 1 ) jest referentovi známo, 
že cukrovka velmi často vytváří velká množství škrobu v kořenu mimo jiné, 
je-li napadena parasity. Tak lze to pozorovati na př. v bulvách, do jejichž 
buněk proniká Phoma. Přirozeně bylo pátráno tedy tímto směrem. Na 
preparátech mikrotomových, barvených inversní Němcovou methodou 
— škrob jevil se v nich intensivně modře zabarven gentianou — S- fuchsin 
beze všech obtíží pozorovacích projevil v buňkách přítomnost jakési houby. 
Sestávala z dosti tlustých vláken, nepřehrádkováných, s hustou plasmou, 
lišila se tedy naprosto od hub panašování — albikace cukrovky, Sambuku 
a Farfugia. Nebyla ve všech buňkách přítomna a také kde se nacházela, 
nebylo množství její příliš velké. Nicméně nemohlo býti nejmenší pochyby 
o tom, že přítomností její vyvoláno bylo abnormní tvoření škrobu v buňkách 
žlutých partií. Zrnka škrobu tohoto ostatně byla většinou t. zv. složená, 
jak to pozorujeme často v buňkách, jež jsou napadány endofyty. V ně¬ 
kterých buňkách bylo škrobu méně. Heidenhain s dobarvováním se pro 
důkaz houby neosvědčil. Jistě tedy ony žluté skvrny byly působeny nějakou 
houbou. Organismus tento nevystupoval destruktivně v buňkách, také 
nebylo pozorovati míst, z nichž by do listů vstupoval. Možno, že byly již 
mladé rostliny jím infikovány, neobjevoval-li se již v semenu. (Vždyť 
známo jest na př. o Phomé, že již v obalech semenných může vegetovati.) 
O systematickém postavení tohoto organisma nelze ovšem nic bližšího říci. 
Pro nás je ovšem nejzajímavější, že lze z tohoto případu usuzovati 
na to, že i Lidforssovy žluté skvrny na ostružinnícfch vyvolány 
byly nějakým parasitem, plísní nebo bakterií, jenž vynucoval si hojné 
*) Literatura uvedena v publikaci referentově: tlber stárkehaltige Zucker- 
riiben. (1909, Zeitschrift fůr Zuckerindustrie in Bóhmen.) 
XXIV. 
