ronospora Viciae (infikuje také vikev), při čemž infikovaná místa tvoří 
ostře ohraničené skvrny. Na obrázku pak je dobře viděti, že jednotlivé 
skvrny prostírají se mezi postranními svazky cévními. Se svrchní strany 
jevily by se takto infikované listy zajisté mramorované pančovanými. 
Skvrnitost u této Peronospory není sice tak distinktně sektorielní jako 
ti Anthrisku referentova, nicméně jsou i zde nápadný ostře vymezené 
arealy a je důležito pro celou theorii pančování, že právě svazky cévní 
tvoří hranice skvrn infikovaných. U ostatních specií Peronospor, jež kreslí 
R o s t r u p, nevystupuje ohraničení skvrn tak specificky. 
Na tom místě, kde pozoroval referent „pančovací" infekci u An¬ 
thrisku, byla téměř všecka individua Anthrisková infikována Peronosporou. 
Na jiných místech parku zmíněného bylo však takovýchto exemplářů 
pořídku. Okolí všech těchto rostlin bylo stejné — vlhký parkový podrost 
— i rozšířila se bucfto nákaza zoosporami od jednoho centra nebo tím, že 
předcházejícího roku vysela se zde semena pocházející od jedné nebo více 
infikovaných Peronosporou touto rostlin. Ať tomu bylo jakkoliv, jisto je, 
že panašování toto parasitické vystupovalo omezeně. V té době, kdy lokalitu 
tuto referent navštívil, kvetly teprve rostliny a nemohlo býti stanoveno, 
zda i základy květů jsou Peronosporou infikovány. Kdyby se ukázala tato 
infekce přenosnou semeny, poskytovala by rostlina nče jistě důležitý pří¬ 
klad panašování. Tím spíše, kdyby také křížením dala se získati nějaká data, 
jež by vnesla něco světla v zapletené poměry dědičnosti zjevu panašování. 
Plody panašovaného tohoto Anthrisku vysyty téhož roku, kdy byly 
sbírány, nevzklíčily, čímž bylo znemožněno studovati přečetné otázky, 
jež sem spadají. Snad však hodily by se právě podobné rostliny po výtce 
k experimentálnímu prohloubení studia tohoto. 
, J in Ý P ří P ad - jenž sem spadá, shledal referent u dfisiálu. Nalezl lokalitu, 
na níž rostoucí bujné prýty tohoto keře měly četné listy, jež byly zřejmě 
sektorielně panašované. Na Uštech jevily se pruhy, jež byly světle zelené, 
téměř bílé, povrchu poněkud drsného. Velmi zhusta prostoupeny byly tyto 
pruhy temnějšími poněkud žilkami, jemnými to svazky cévními i poskyto¬ 
valy obraz jakéhosi jemného mramorování. Mimo to upomínaly poněkud 
na bělavé skvrny, jaké se objevují na Uštech obilnin, na nichž později 
vystupují pustule rezové. Pruhy pak tyto velmi často vystupovaly v ná¬ 
padných sektorech (text. obr. b, T. I. 2), kteréžto sektory byly zřejmě 
ohraničovány krajem listovým a jedním z postranních dlouhých nervů, 
pn čemž tvořily bud úzký proužek anebo zaujímaly i větší část listu, 
nebo hlavním svazkem cévním a jedním z postranních atd. Někdy bylo 
i několik užších proužků rozprostřeno po čepeU listové. Vztahy k nervům 
vystupují ostatně i na Tab. II. 4 (v prostřed), kde četné z jemných žilek 
jsou provázeny uzoučkými bílými skvrnkami. I tyto skvrnky vším právem 
možno označiti za panašování. Keře pak tyto napadeny byly řezem Puccinia 
graminis. Na více listech shledána byla té doby již mladá aecidia. Jelikož 
aecidia tato ve více případech nalezena byla také na oněch panašovacích 
XXIV. 
