tvořeným determinantům (»+ l)-ního stupně matice (6) a že faktor 
úměrnosti je týž jako pro determinanty matice (3) a (4). Tím však ie 
naše věta dokázána. 
. J 2 - ”5®* chceme Provésti úvahu, která se svojí formou liší od vývodů 
předešlého paragrafu, avšak může býti považována za aequivalentní s ni- 
chceme totiž dokázati následující větu: 
Budte dány 2 n rovnice 
• Jp 1‘. % 
■ • •. y.) = J p 
(A = l, 2, .. 
(14) 
, 2 »), 
které jsou nezávislé na sobě vzhledem k proměnným .J, 
i vzhledem k x v .. x„ y v .. , ( y„. Nutné a postačující podmínky k tomu, 
abychom obdrželi z těchto vztahů rovnice tvaru 
Mi, í 
3 7, 
*2. X.) 
3 7 
= J, (t, x l , z 2 , . . X ,„) 
, V- 3 7 
^ —TT + L'y>T^ 
{' = 1 , 2 .„), 
(15) 
kde žádný z determinantů |i£| a ||A| nenl identicky roven nule _ 
TOtaM i 1 *) >>yla splněna úměrnost determinantů 
matic (3), (4) a (5), (6), o níž byla řeč ve větě předešlého paragrafu. 
f, m . FU ? Ce Ž' a řúdku z (15) mohou býti považovány za 
_ e, ktere musejí bytí následkem vztahů (14) řešeními systému rovnic 
d S 
= o {x = : 
dy x 
1 (*■ = !. 2 .»); 3 = 3 , » 6 ) 
&. 3 a £ )S . 0 “ f! namé funkce - Všimněme si, že prvních » rovnic z (16) 
úl/st^ SyS , tém ’ a Že také Alších n rovnic z (16)-«-člermý 
£é f yZ ,edy / tžcht0 r0 ™icích zavedeme za neodvislé pro¬ 
měnné vehěmy J t resp. J p , dostáváme dva úplné systémy 
Vplí 3 8 
®y. 3Jp 
(» = 1, 2, 
chž koefťicienty ^ _ jsou vyjádřeny pomocí proměnných J q a 
koefficienty -ÍÍ pomocí J q a 
XXVI. 
