lárami příslušného komplexu, jest průsečík K průmětů sil bodem přímky 
s’. Abychom získali ještě jeden bod ( L ) této piímky, přičtěme na spojnici 
-Pi Qi působišť která leží v a 1; libovolný vektor P t G a odečtěme stejně 
veliký vektor opačného směru Q l J. 
Síly P 2 A a P x G skládají se ve výslednici P 2 F, síly Q t B a Q X J v sílu 
Qi (toto skládání obdržíme v nákresně užitím P' a Q'). Daný systém 
p i p ‘> Ql Q r může býti nahražen P x F, Q x H. Směry těchto obou sil jsou 
opět konjugované poláry lineárního komplexu, který jest P x P', Q x Q' 
určen a průsečík L ^P X F . Q x H leží tudíž na s'. Tím jest získána přímka 
s' = KL. 
Vedeme-li nyní bodem P 1 (centrálně promítací) rovnoběžku P x Q' || Q x Q' 
a určíme-li na ní pomocí B B' JP 1 Q x bod B’, známe v bodě P x rovnoběž¬ 
ník sil P x A T B x . Redukční resultanta má tudíž velikost P x T; její směr 
jest P 2 S 2 , při čemž S 2 jest průsečíkemPJaP' Q', poněvadž výslednice 
sama musí býti rovnoběžná k rovině, která jest rovnoběžná se směry 
p i pf a Q x Q'. Tím získali jsme základní bod S jakožto úběžník všech 
průměrů. Vedeme-li bodem S 2 přímku rovnoběžnou ks'a protneme-li ji 
spojnicí P 2 Q x v bodě S x , obdržíme druhý základní bod. (Srovnej obr. 3.) 
Tím jest také jednoznačně určen systému sil náležející lineární komplex 
(až na absolutní délky daných úseček, které teprve volbou pevného středu 
promítání C 0 mohou býti vyšetřeny). 
S t u r m udal ve svém pojednání 2 ) tento výsledek pro určení čtyř 
i) 1. c. str. 224. 
XXXII. 
