11 
«' sdružená ke k má svůj nulový bod v K, plyne odtud, če «' obsahuje 
nutně paprsek l. Rovina «' obsahuje tudíž kromě l ještě jednu površku 
paraboloidu, a to takovou površku (/), která náleží s přímkou k téže sou¬ 
stavě. Poněvadž však rovina a' jest ke k sdružena, obsahuje nekonečně 
vzdálenou poláru sdruženou v komplexu ke k. Tato polára jest tedy to¬ 
tožná s površkou /, neboť tato protíná nutně též přímku l. Hledaná rovina 
dvojice sil obsahuje tedy nekonečně vzdálenou površku paraboloidu a jest 
tudíž rovnoběžná ke druhé řídící rovině (s). * 1 ) Tuto řídící rovinu možno 
tedy snadno stanoviti graficky, užijeme-li oné konstrukce, kterou jsme 
provedli ku sestrojení směru ď sdruženého k průměru S 2 D 1 v obr. 2. 
7. V problémech zde uvažovaných pokládali jsme lineární komplex 
dostatečně stanoveným, byly-li dány základní prvky S 2> S v s\ Toto 
určení nutno nazvati potud relativním, pokud jde o jakékoli veličiny, 
které přicházejí v komplexu, jejichž metrickí stanovení není však třeba 
znáti. Y tomto smyslu měli jsme tedy co činiti jen s projektivními vzájem¬ 
nými vztahy. Má-li však síla míti velikost absolutně danou a její směr 
působení směr úplně přesně definovaný, jest pro polohu středu promítání 
nutná znalost hlavního bodu i kružnice distanční. Ježto střed promítání C 0 
jest zároveň nulovým bodem roviny (C„s'), jest teprve oním údajem poloha 
svazku (Sj v rovině c 2 dokonale určena. Všecky ostatní metrické vztahy 
v konstrukci přicházející určíme na základě uvedených dat známým 
způsobem, takže na př. pro čtyři síly v rovnováze možno z naší projekce 
určiti nejen podmínky rovnováhy samě, nýbrž také absolutní velikost a směr 
každé jednotlivé síly. Uvedený zde způsob určení lineárního komplexu 
v centrální projekci umožňuje tedy vyhledání oněch metrických vztahů 
způsobem velmi jednoduchým, aniž jest k tomu třeba jak v provádění 
důkazu tak při konstrukci užívati vyhledávám momentů. 
Srovnej podstatně různé provedení důkazu Uarboux-em v: Appell 
1. c„ S. 138. 
XXXII. 
