Roku 1904 vyšla důležitá publikace Gilbertova (L c.) o „Aktino- 
myces thennophilus". Organismus ten vypěstován byl G i 1 b e r t e m ze 
země, z kořínků tuřími a i z příškvarů ze favu. Do toho však přišel dle 
autora bezpochyby jen znečištěním. 
Na to v r. 1905 uveřejnil B r u i n i 10 ) publikaci o dvou species z lejna 
dospělých lidí a třech z faeces kojenců. Mimo to zjistil aktinomyces i ve 
vaccině. Táž však po opětovném přeočkování při vysoké teplotě už vůbec 
nevyrostla. 
Také Mie he u ) nalezl jeden druh aktinomyces v zapařeném seně. 
Konečně Schutze 12 ) vypěstoval z jetelového sena, chovaného 
v zinkových krabicích při 68® po 3-4 dny, dva rozličné druhy thermo- 
philních aktinomycet (1908). 
Mimo uvedených publikací nalezl jsem vliteratuře pouze kusé zmínky 
o tom, že aktinomycety při vysoké teplotě rostoucí pozorovali Rossi 
Dorla*) P r e 11 i, u ) Lehmann, Schůtze 1 *) a Schone,«) 
kterýžto posledně jmenovaný autor konstatoval aktinomyces thermophÚní 
v horkém třísle a ve zbytcích ze samovzníceného surového cukru. 
Lze dále připustiti, že i mezi aktinomycety, jež Berestněv, 17 ) 18 ) 
pozoroval a jež dle něho tvoří pravidelně bílé skvrny na kouscích slámy, 
do sterilisovaného písku zastrkaných a v thermostatu chovanvch, mohly 
též býti aktinomycety thermophilní. Miehe 1. c. aspoň tak soudí a uvádí 
mimo to, že i aktinomyces, Severinem 1 *) vypěstovaná z hnoje byla 
asi blízkou aktinomyces thermophilus. Určitě však to tvrditi nelze ani 
o aktinomycetách Berestně vových ani o Severinově, 
ježto autoři neudávají přesně nároků mikroorganismů těch na tempe- 
raturu. 
V poslední době — jak z referátu seznávám — též R e i s s M ) isoloval 
aktinomyces thermophilus a sice z vody řeky Mains u Wúrzburgu. 
Celkem jsou tedy v literatuře určitější údaje o thermophiJních aktino¬ 
mycetách od řady autorů. Ze značné však části týkají se jednoho a téhož 
druhu. Lehmann a Neumann (Lc.) popisují ve své známé učeb¬ 
nici podrobně jen jediný aktinomyces therm. Gilbertův a vedle 
něho uvádějí pouze, že Lehmann se Schůtzem nalezli pravidelně 
v zapařeném seně mimo Gilbertovy aktinomyces therm. též „Actino- 
myces glaucus, vyznačující se zelenými, oválními, něco většími, jedno¬ 
tlivé na krátkých stopkách na myceliu se vytvářejícími sporami." Mimo 
to čteme v knize L e h m an n-N e u ma n no vě, že „Schůtze 
popsal ze zapařeného sena Aktinomyces monosporus". (Viz Č. 12.) Jinak 
praví se tam výslovně, „že mnoho autorů popsalo kmeny thermophilních 
aktinomycet, jež mezi sebou tak dobře souhlasí, že souditi se musí, že 
jsou to rassy téhož druhu." 
# Popis thermophilních aktinomycet u mnohých ze svrchu jmeno¬ 
vaných badatelů, jest na mnoze neúplný, ba někteří z nich vůbec ani 
správně neudávají, o jaký druh mikroorganismů se jedná. 
XXXIII. 
