22 
O výskytu diabasu u koty 402 v Upíři zmínU se též v nedávno vydané 
práci Ernst Nowak; 20 ) popisuje jej jakožto žílu jihovýchodním 
směrem kambriem prostupující. TJdaje tyto jsou ovšem nesprávné; No- 
wakovi ušla patrně direktní transgresní plocha kambria přes tuto 
diabasovou horninu, jakož i přítomnost tufů a mandlovců, jež v údolí 
Lipíže v lomu právě u koty 402 jsou vyvinuty a žilnou povahu vyvřeliny 
diabasové přímo vyvracejí. 
Maje zjištěny neklamné žitecké slepence v krásném profilu lipížském 
pokusil jsem se je sledovati v lesnatém terrainu západního okolí dobříš- 
ského nejen směrem k jihozápadu ale i k severovýchodu ke Rytinu u Mníšku. 
Zde podařilo se mi je stanovití všude na rozhraní kambria s algonkiem: 
záp. od koty 485 j. od Spáleného (554), na SZ svahu hřbetu kotou 484 sev. 
od Aglajiny výšiny označeného, jakož i na jv. svahu Točky (503). Nadloží 
žiteckých slepenců tvoří zde vesměs mohutně vyvinuté červenavé roz¬ 
padává slepence hlubošské. Okolnost, že v krajině této všude ještě vyvinut 
jest nejspodnější člen kambrického souvrství, vede nás k poznám, že hranice 
mezi kambriem a algonkiem jz. od Kyťrna není ještě tektonická. Teprve 
asi u Rytina počíná mohutný přesmyk algonkia přes starší palaeozoikum. 
který zvláště zřetelně vyvinut jest v údolí všenorském, u Bání, u Záběhlic 
a Závisti na Vltavě, u Točné a v Modřanské rokli*) Tím zdá se býti i roz¬ 
řešena otázka, je-li tento závistský zlom pokračováním příbramské roz¬ 
sedliny jílové, jak J. Krejčí a K. Feistmaatel") nadhodili, 
čih mc. Podle výsledků pozorování našeho pokračováním jejím rozhodně 
není; rozsedlina jílová, kterou zastihli jsme krásně odkrytu v profilu 
lipížském, pokračuje jižním svahem Aglajiny výšiny směrem k Voznici 
a zde se vytrácí. Ostatně i směr tektonického pohybu vrstev, jenž se podle 
obou dislokací udál — u příbramské rozsedliny jílové od SZ k JV, u zlomu 
závistského od JV k SZ — rozhodně mluví proti identifikaci obou 
dislokací. 
V algonkiu sev. ód nejzazšího pokračování příbramské rozsedliny 
jílové, t. j. v úseku mezi údolím lipížským, hranicí kambria a Voznici, 
konstatovali jsme s prof. Slavíkem výskyt mnoha zajímavých hornin, 
jež v mapě Nowakově vyznačeny nejsou a o nichž ani v textu No- 
wak zmínky nečiní. Jsou to předně porfyrity a mandlovce, jež čítáme 
k vyvřelinám komplexu spilitového. Tak na kotě 485 j. od Spáleného 
(554) vystupuje zajímavá hornina výhradně z živců složená (kyselého 
oligoklasu a orthoklasu), na silnici od Knížecí studánky záp. od Spáleného 
2 °) Geologische Untersuchungen im Sůdflúgel des mittelbohmischen Silur, 
Jahrb. d. k. k. Geol. Reichsanstalt in Wien, Bd. 64, 1914, str. 236. 
“) Srv ‘ R * K ettn er: Ein Beitrag zur Kenntms der geol. Verháltnisse der 
Umgebung von Kónigsaal. Verh. d. k. k. geol. Reichsanst., Wien 1914, Nr. 17 a 18. 
“) Qrografický a geotektonický přehled území silurského ve stř. Čechách 
Archiv pro přir. výzkum Čech 1899, str. 73. 
a ) 1. c. * 0 }, str. 224. 
XXXIV. 
