Valouny buližníkové,.až jako hlava veliké, setmeleny jsou hmotou jemno- 
zrnnějších žiteckých slepenců hojnost chloritu a rozložených diabasů ob¬ 
sahující. Kdežto však u Dubna byly slepence s obrovskými valouny buliž- 
níku přímo basalním členem kambrickým, vyskytuje se na Litavce v pod¬ 
loží hrubozmných slepenců ješté vrstvička žiteckých slepenců jemno- 
zranéjších. Algonkické droby u samého styku s žiteckými slepenci se slabými 
vložkami černých břidlic, se střídající jsou silně drceny, na břidlicích pak 
pozorovati lze lokální svraštěni. 
Přirozeně první úlohou naší na tomto místě bylo zjistili poměr 
uložení kambria k algonkiu. Lavice’ žiteckých slepenců jsou zde příkře 
postaveny zapadajíce pod úhlem 70-80® k JV, tedy pod vrstvy algon¬ 
kické Jelikož několik kroků dále na sever vrstvy kambrické, jakožto 
růžové slepence a pískovce „ hlubosské “ vytvořené (tedy mladší, než sle¬ 
pence žitecké) zapadají pod úhlem 40° k SZ, jest zřejmo, že žiteoké slepence 
na pravém břehu Litavky u kontaktu s algonkiem odkryté jsou překoceny. 
Okolnosti této, jak se zdá, povšiml si i PoŠepný M )a píše proto 
oproti Lipoldovi, že výchoz styku kambria s příbramskými břidlicemi j. 
od mlýna Valchy není zrovna jasný a směrodatný pro stanovení diskordance 
mezi oběma souvrstvími. Domnívá se, že tudy.prochází mezi kambriem a 
algonkiem dislokace. Ohledával jsem místo to podrobně, nemohu ale po- 
dati svědectví o nějakém vrstevním zlomu na hranici obou souvrstí probíha¬ 
jícím. Jsou-li břidlice a droby algonkické v sousedství žiteckých slepenců — 
zde tak hrubozrnných — silněji svraštěny a tak pohmožděné pásmo dis- 
lokační napodobují, lze to vysvětliti právě ohromným rozdílem v petro- 
grafické povaze obou stýkajících se hornin. Zajisté jiným způsobem 
reagovaly hrabozrnné slepence žitecké na pochody vrásnění, než poddaj¬ 
nější břidlice a droby algonkické. Dle mínění mého nelze tu o dislokaci 
mluviti, a odkryv ukazuje tudíž nesouhlasný poměr uložení vrstev kam- 
brických vůči algonkiu zcela zřejmě. 
Že zapadají žitecké slepence na tomto místě pod vrstvy algonkické, 
má příčinu svou snad právě i v diskordanci mezi kambriem a algonkiem. 
Algonkium zajisté bylo již před usazením vrstev žiteckých intensivně 
zvrásněno a denudováno a vrásnění variské bylo pro ně vlastně jen vrásně¬ 
ním posthumním. Jednou svraštěné souvrství klade jakožto celek vrás¬ 
nícímu tlaku daleko větší odpor, než souvrství vodorovná, vrásněním 
dosud nepostižená, a proto právě dochází v místech, kde diskontinuita 
v komplexech vrstevních jest největší, t. j. poblíž ploch transgresních, 
k četným lokálním tektonickým anomáliím. 2 *) Myslím, že jedná se tu 
o tektonický zjev podobného rázu, jako nejnověji upozornil Hans 
Cloos 28 ) ze severního okraje Harcu, kde rovněž diskordantně se stýkající 
2*) 1. c. i0 ), str. 179 a “), str. 646. 
as) Srv. O. Wilckens, Grundzuge der tektonischen Geologie, Jena 1912, 
■str. 54 — 56. 
2*) Eine neue Storungsíorm, Geol. Rundschau VI., str. 113, 1915. 
XXXIV. 
