33 
valounky z poněkud tvrdších, celistvějších odrůd spilitických, zvi. vario- 
litových afanitů. Zvětralé diabasy hrubozrnnější, odrůdy augitické, zvláště 
však úlomky ze skelných brekcií spilitového komplexu jeví nedokonalé 
zaoblení právě snad proto, že byly příliš měkkými. Okolní tvrdší materiál 
klastický transportovaný v době usazování se slepenců žiteckých s úlomky 
těchto sklovitých a snad v chlorit se rozkládajících odrůd spilitových velmi 
nepříznivě působil na možnost zachování jejich jako valounů, spíše je roz¬ 
mělňoval a přeměňoval v budoucí svůj tmel. Jsem přesvědčen, že velká 
část chloritu tvořícího tmel žiteckých slepenců, někdy zcela celistvého neb 
proudovité uspořádání temnějších partií ukazujícího, není ničím jiným, 
leč rozloženým diabasovým sklem z mezerních hmot brekciovitých odrůd 
spilitových. 
Celkem vzato možno říci, že klastický materiál íiteckých slepenců 
jevící stopy nedokonalého zaoblení nebyl transportován z dálky, nýbrž, že 
pochází právě z blízkých hornin algonkických. 
Velkých rozdílů faciálních v povaze klastického materiálu u žiteckých 
slepenců z nej různějších lokalit snesených pozorovati není. Všude zachovává 
se význačná zelenavá barva od chloritického tmelu, všude skládají se ži- 
tecké slepence jen z místního nedokonale zaobleného materiálu, valouny 
a úlomky odrůd spilitických nescházejí pak téměř v žádném výbruse. 
Jediný rozdíl byl by snad jen v poměru zastoupení spilitického materiálu 
vůči úlomkům drobovým a břidličným. Zvláště na jihozáp. obvodu kambria 
příbramského, na Rožmitálsku, spíše převládají proti spilitovým valoun¬ 
kům úlomky z břidlic a drob algonkických, lithogeneticky vzato nemění se 
tím však na povaze slepenců žiteckých nic. 
Pokud se velikosti zrna týče, jsou rozdíly slepenců žiteckých arci 
velmi značné. Pozorovali jsme zvláště na Tuškovském vrchu nebo na Žitci, 
jak rychle se mění povaha klastického materiálu co do velikosti. Toto 
střídání se partií jemnozmnějších s hrubozrnnými, jakož i časté vykli- 
ňování se poloh bud jemnozmných neb hrubších jest svědectvím, že 
žitecké slepence jsou útvarem čistě pobřežního rázu v mělkém moři usa¬ 
zeným. Nejčastěji kolísá velikost materiálu klastického mezi velikostí 
hrachu a lískového ořechu, ale velmi hojné jsou i slepence hrubší. Jakožto 
dva extrémy žiteckých slepenců různě velikého zrna kladu k sobě žitecký 
slepenec od Dubna a žitecký slepenec 2 nadloH spilitu u Lipíže sz. od Do¬ 
bříše ; v prvním případě máme slepence s ohromnými valouny buližníkovými, 
v druhém pak slepence velmi jemnozrnné, lépe řečeno již polymiktnídroby . 
Povaha tmelu a klastického materiálu u obou s petrografického stanoviska 
jest však táž. 
V některých výbrusech pozorujeme, že ostrohranné úlomky hornin 
a valouny hustě na sebe jsou natlačeny, takže tmel úplně ustupuje do 
pozadí Tam, kde sousedí valounek spilitový s ostrohranným zrnem 
křemenným neb buližníkovým, bývá toto vtlačeno do spilitu. (Siv. 
v obr. 6., tab. III. křemenné zrno v právo nahoře.) Toto působení 
Rozpravy- Roí. XXIV. Tř. II. Cfe. 34. ^ 3 
XXXIV. 
